Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
18 травня 2026 року
м. Одеса
Справа № 521/5376/26
Провадження № 2-а/521/108/26
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Турава Н.М.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 
Представник позивача – Петрушко Ірина Сергіївна
Відповідач – Департамент патрульної поліції
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне порушення, -

в с т а н о в и в :
До Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції звернувся ОСОБА_1 , за якою просив визнати протиправною та скасувати Постанову серії 6АВ № 13884536 від 26 лютого 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивача, як керівника юридичної особи – власника транспортного засобу, було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху автомобілем RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , яке було зафіксовано в автоматичному режимі 26 лютого 2026 року.
Разом із тим, позивач зазначає, що на момент фіксації правопорушення вказаний транспортний засіб вже був переданий на потреби Збройних Сил України в межах виконання мобілізаційних заходів відповідно до розпорядження територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на мобілізаційні документи та акт приймання-передачі транспортного засобу від 13 січня 2026 року, відповідно до якого автомобіль був переданий представнику військової частини.
У зв`язку із зазначеним позивач вважає, що станом на дату вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб фактично вибув із володіння ТОВ «ДУНАЙСЬКА ЛОГІСТИЧНА ГРУПА», керівником якого він є, а тому позивач не є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі.
Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача Департаменту патрульної поліції Нагнибіда Олексій Миколайович 01 травня 2026 року надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а доводи позивача про відсутність у нього статусу суб`єкта адміністративного правопорушення є безпідставними.
Відповідач посилався на положення ст. 14-2 КУпАП, відповідно до яких адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа, зокрема керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Зазначив, що станом на 26 лютого 2026 року транспортний засіб RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , був зареєстрований за ТОВ «ДУНАЙСЬКА ЛОГІСТИЧНА ГРУПА», директором якого є позивач.
Також у відзиві вказано, що, незважаючи на передачу транспортного засобу на потреби Збройних Сил України, позивачем не було вчинено дій щодо внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача або тимчасовий державний облік транспортного засобу відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку із цим, на думку відповідача, саме позивач як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, є належним суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Представник позивача ОСОБА_1 Петрушко Ірина Сергіївна подала до суду заяву, в якій справу просила розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позов просила задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Нагнибіда Олексій Миколайович надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволені адміністративного позову, проте в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надав.
Судом встановлено, що постановою серії 6АВ №13884536 від 26 лютого 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26 лютого 2026 року о 15 год. 53 хв. за адресою: автодорога Н-08 Бориспіль – Маріуполь, км 423+643, транспортний засіб RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 30 км/год, чим порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху України.
Оскаржувану постанову винесено інспектором Департаменту патрульної поліції на підставі інформаційних файлів та метаданих, отриманих із системи автоматичної фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Правопорушення зафіксовано технічним засобом HOAG-50/1, 011-01/21, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018, а інформація про адміністративне правопорушення розміщена на офіційному вебсайті МВС України.
Матеріали справи містять фотознімки та відеозапис правопорушення, на яких зафіксовано транспортний засіб RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , із відображенням дати, часу, місця вчинення правопорушення, швидкості руху транспортного засобу, величини перевищення швидкості, координат місця фіксації та державного номерного знаку транспортного засобу.
Суд враховує, що позивач не заперечує факт перевищення швидкості вказаним транспортним засобом, а його доводи зводяться до відсутності у нього статусу належного суб`єкта адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 12.9.б. ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу, приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позивач не заперечує факт передачі транспортного засобу RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , на потреби Збройних Сил України відповідно до мобілізаційних заходів, посилаючись на розпорядження територіального центру комплектування та соціальної підтримки, мобілізаційне повідомлення, частковий наряд та акт приймання-передачі транспортного засобу від 13 січня 2026 року.
На думку позивача, у зв`язку з передачею транспортного засобу військовій частині він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки фактично не володів транспортним засобом та не керував ним на момент фіксації правопорушення.
Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа, а саме: фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а у разі внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача – належний користувач транспортного засобу.
При цьому закон не покладає на уповноважену особу обов`язок встановлювати безпосереднього водія транспортного засобу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі.
Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Станом на дату винесення оскаржуваної постанови транспортний засіб RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , був зареєстрований за ТОВ «ДУНАЙСЬКА ЛОГІСТИЧНА ГРУПА», керівником якого є позивач, що підтверджується матеріалами справи.
Водночас доказів внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу або здійснення тимчасового державного обліку транспортного засобу у зв`язку з його передачею військовій частині матеріали справи не містять.
Позивач мав змогу вчинити дії щодо належного оформлення права користування транспортного засобу RENAULT DUSTER, номерний знак НОМЕР_2 , за будь-яким водієм відповідно до порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Реєстру, проте внаслідок власної бездіяльності не вчинив їх.
У даному випадку тільки Позивач, як керівник юридичної особи, має право визначати, як використовувати транспортний засіб: особисто або передавати право керування іншим особам.
Таким чином, під час складання оскаржуваної постанови, інспектором було вірно встановлено відповідальну особу відповідно до вимог статті 14-2 КУпАП.
Аналогічного висновку в своїх рішення дійшли Суди апеляційної інстанції: Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 514/568/21 від 24.12.2021 року; Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 523/3124/25 від 14.08.2025 року; Постанова Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 579/514/25 від 08.07.2025 року; Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 504/1110/24 від 17.07.2025 року; Постанова Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 953/8081/24 від 15.01.2025 року; Постанова Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 203/4024/24 від 18.11.2024 року; Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 686/9215/25 від 11.07.2025 року; Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 521/14339/24 від 03.12.2024 року та ін.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 08 жовтня 2022 року № 1145 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.
Позивачем не надано доказів виконання такого обов`язку, у зв`язку з чим станом на момент фіксації адміністративного правопорушення саме він, як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, залишався відповідальною особою у розумінні ст. 14-2 КУпАП.
Сам факт передачі позивачем автомобіля іншій особі не звільняє її від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише після вчинення тих обов`язкових дій, які передбачені положеннями статті 279-3 КУпАП, а саме особа, яка фактично керувала транспортним засобом і вчинила адміністративне правопорушення на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок власника транспортного засобу вчинити дії щодо внесення відповідних відомостей до Реєстру, зокрема у разі передачі транспортного засобу іншому належному користувачу. Не вчинення таких обов`язкових дій не дає правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи позивача про відсутність у нього статусу суб`єкта адміністративної відповідальності є необґрунтованими та не спростовують правомірності винесення оскаржуваної постанови, наявні у справі докази підтверджують факт перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем позивача.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 10, 19, 72, 77, 90, 141, 162, 205, 242-246, 250-251, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне порушення - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.К.Гуревський

Повний текст рішення суду складено 18 травня 2026 року.