Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/693/26
Провадження № 2/439/633/26

20 травня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитними договорами позики в розмірі 7 428 (сім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 07 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 11 червня 2023 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 11.06.2023-100001211, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7 428 (сім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 07 копійок, з яких: 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) гривень 06 копійок заборгованості за тілом кредиту, 5 668 (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 01 копійка заборгованість за процентами.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаним кредитним договором.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
26 березня 2026 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Мєдвєдєвої Наталії Олексіївни надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. 
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача Мушки Наталії Михайлівни надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Крім того представник відповідач, подала відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступне. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 11.06.2023- 100001211 від 11.06.2023 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 визначено, що загальна вартість кредиту для споживача складає 14479 грн. 07 копійок, з яких 8000 гривень тіла кредиту, 1200 гривень комісія за надання кредиту та 5279 грн. 07 коп. процентів за користування кредитними коштами. Однак, як зазначено самим позивачем та згідно наданого детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем проведено оплати на суму 2895.94 грн. від 30.06.2023 року, на суму 1000 грн. від 20.11.2024 року, на суму 1000 грн. від 18.12.2024 року, на суму 1000 грн. від 18.01.2025 року, на суму 1000 грн. від 11.02.2025 року, на суму 1000 грн. від 13.03.2025 року, на суму 1000 грн. від 16.04.2025 року, що в загальному становить 8895,94 грн... Крім того зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом, а відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», війсковослужбовцям та членам їх сімей, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, станом на даний час заборгованість відповідачки перед позивачем становить 560 гривень 06 копійок.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 11 червня 2023 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 11.06.2023-100001211, відповідно до п. 1. дата надання/видачі кредиту - 11/06/2023; п 2. сума кредиту: 8000 грн. 00 коп. п 3. строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання п. 4. дата повернення кредиту – 19.08.2023; п 7 передбачає процентну ставку в розмірі 1,3 % за 1 (один) день користування; п. 9. Передбачає комісі., пов`язану з наданням кредиту та становить 15% від суми кредиту, що дорівнює 1200 грн. 00 коп; Крім того п. 4.5 передбачає орієнтовну загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн. 14479 грн. 70 коп.. Позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується наданим кредитним договором.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість, ОСОБА_1 за договором позики за №: 11.06.2023-100001211 від 11 червня 2023 року, станом на 04 березня 2026 року, становить 7 428 (сім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 07 копійок, з яких: 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) гривень 06 копійок заборгованості за тілом кредиту, 19 950 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень заборгованість за процентами. Крім тога зазначено, що ОСОБА_1 здійснив часткову оплату кредитної заборгованості в сумі – 8 895 гривень 94 копійки.

Мотиви суду:
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно положень Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 11).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом, електронним підписом одноразовим ідентифікатором або аналогом власноручного підпису, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як встановлено судом позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 8000.00 гривень, строк кредиту: 70 днів, дата повернення кредиту: 2023-10-05, загальна сума до повернення: 14479 гривень 70 копійок. 
Факт отримання кредитних коштів визнається відповідачем ОСОБА_1 . 
Надалі сплачуючи кредитну заборгованість ОСОБА_1 повернув позичальнику 8 895 гривень 94 копійки, з 14479 гривень 70 копійок, які він повинен був сплатити відповідно до договору кредиту. Часткове погашення кредитної заборгованості визнається і позивачем.
Однак всупереч умов кредитного договору Тимчишишин в повному обсязі не виконав погашення заборгованості. 
Тому судом проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, із врахування сплачених позичальником сум, отже заборгованість позичальника перед позикодавцем складає 5 583 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 76 копійок= 14479 гривень 70 копійок (загальна сума до повернення – 8 895 гривень 94 копійки (повернутих позикодавцю коштів).
Отже, позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11.06.2023-100001211 від 11 червня 2023 року, підлягають до часткового задоволення в загальній сумі 5 583 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 76 копійок, оскільки саме вона підтверджена належними доказами.
Щодо твердження представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів за користування кредитом з огляду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних сил України, суд зауважує наступне. 
Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідно до приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, законодавець пов`язує із обов`язковою умовою — безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
Оскільки відповідачем не надано суду належних доказів (зокрема, довідки про безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони, витягів із наказів командира по стройовій частині чи бойових розпоряджень), які б підтверджували факт його безпосереднього залучення до виконання бойових або оборонних завдань у період з 11 червня 2023 року по 19 серпня 2023 року, сам по собі статус військовослужбовця за контрактом не є достатньою підставою для отримання пільги, визначеної пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За таких обставин, зважаючи на недоведеність факту безпосередньої участі особи у бойових діях чи заходах з оборони України, суд не вбачає правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та звільнення відповідача від виконання кредитних зобов`язань у частині сплати нарахованих процентів.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662(дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ціна позову становила 7 428 (сім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 07 копійок. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі 5 583 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 76 копійок, що складає 75,17 % від ціни позову. 
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2001 (дві тисячі одна) гривня 33 копійки, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі  5 583 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 76 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2001 (дві тисячі одна) гривня 33 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя        Б.М. Петейчук