Справа № 761/17363/25
Провадження № 2/761/2202/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.
при секретарі: Войновському О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2026 року до суду надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В позовних вимогах позивач просить: 
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп»на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 482 151,21 грн.;
стягнути з  ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14.06.2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія  ОСОБА_2 , належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» та автомобіля БМВ, державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу. Транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.
Вина  ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.07.2024 року.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №38273 від 01.07.2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу в результаті пошкодження автомобіля БМВ, державний номер НОМЕР_2 складає 255 671,79 грн., вартість відновлювального ремонту становить 639 952,21 грн.
На момент ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу Peugeot, державний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», яка відшкодувала 156 800,00 грн.
Позивач зазначає, що сума 483 152,21 грн. підлягає відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп», як власником джерела підвищеної небезпеки, яким заподіяна шкода.
Крім того позивач зазначає, що йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди була спричинена моральна шкода, яку він оцінив в розмірі 2 000,00 грн.

11 липня 2025 року до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» на заявлені вимоги в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Як зазначено у відзиві, станом на 14.06.2024 року транспортний засіб Peugeot, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію на підставі й у відповідності до п. 2.2 Правил дорожнього руху, були передані ОСОБА_2 (Відповідач-2), який має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії серії НОМЕР_3 (факт наявності у Відповідача-2 при здійсненні керування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і посвідчення водія відповідної категорії вбачається із матеріалів провадження у справі про адміністративне правопорушення № 755/10703/24, у тому числі із постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пояснень учасників справи тощо) для здійснення ним керування транспортним засобом з метою виконання Відповідачем-2 поїздки в його особистих цілях. Відтак автомобіль правомірно вибув із володіння й користування Відповідача-1 і перейшов у володіння й користування Відповідача-2 на належній правовій підставі. При цьому Відповідач-2 не є та не був засновником, учасником, власником, бенефеціаром, керівником чи особою, що входить до керівних органів юридичної особи Відповідача-1, і не перебував та не перебуває як найманий працівник у трудових правовідносинах із Відповідачем-2 як роботодавцем.
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22.07.2024 року у справі № 755/10703/24 винною особою у допущенні зіткнення транспортних засобів і відповідно вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано Відповідача-2 у зв`язку із порушенням ним п.п. 2.3.б, 10.1, 10.2, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху та притягнуто його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Відповідач-1 як власник транспортного засобу «Peugeot 301», р.н. НОМЕР_1 , права та інтереси якого було порушено Відповідачем-2 у зв`язку із завданням ним матеріальної шкоди шляхом пошкодження майна Відповідача-1, звертався з позовом до Відповідача-2 про стягнення саме з нього відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року, як з особи, з вини якої і було пошкоджено вказаний транспортний засіб. Так, Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.05.2025 року у справі № 755/19602/24 було встановлено відповідні обставини та підстави визначення особи, відповідальної за завдані збитки, і наведений позов було задоволено у повному обсязі (набрало законної сили).
Наведену інформацію Відповідач-1 повідомляв Представникові Позивача у Відповіді № 20/01/ІНС від 20.01.2025 року на Адвокатський запит від 13.01.2025 року. Проте сторона Позивача попри наведене все одно звернулася до суду із цим позовом, який є необґрунтованим та безпідставним у частині заявлених позовних вимог про стягнення із Відповідача-1 матеріальної шкоди - з огляду на відсутність правових підстав для стягнення такої завданої Позивачеві шкоди саме із Відповідача-1.
З огляду на те, що, Відповідач-2, із безпосередньої вини якого було скоєно ДТП і завдано майнову шкоду як Позивачеві, так і Відповідачеві-1, керував транспортним засобом Відповідача-1 на належній правовій підставі (п. 2.2 Правил дорожнього руху) та при цьому не перебував у трудових відносинах із Відповідачем-1 й експлуатацію джерела підвищеної небезпеки (автомобіля) здійснював не під час та не у зв`язку із виконанням таких трудових обов`язків, то нести цивільну відповідальність за таку завдану шкоду має саме Відповідач-2 у повному обсязі.
Водночас на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винних осіб за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Peugeot 301», р.н. НОМЕР_1 , на момент настання ДТП була застрахована відповідно умов чинного Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/216124478, виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» у межах ліміту відповідальності страховика, що становить 156 800,00 грн. (страхова сума 160 000,00 грн. за вирахуванням визначеної полісом франшизи у розмірі 3 200,00 грн.).
Так, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» було сплачено на користь Позивача страхове відшкодування у розмірі ліміту відповідальності страховика 156 800,00 грн., виходячи із розрахунку на підставі складеного на замовлення страховика Звіту № 39273 від 01.07.2024 року, згідно із яким розмір матеріального збитку, завданого Позивачеві внаслідок пошкодження ТЗ «BMW 535XI», р.н. НОМЕР_2 , становить 218 310,94 грн. без ПДВ та 255 671,79 грн. з ПДВ, вартість відновлювального ремонту ТЗ «BMW 535XI», р.н. НОМЕР_2 , становить 639 952,21 грн. з ПДВ. Фактично єдиним доказом, наявним у матеріалах справи, на який посилається Позивач як на доказ розміру заявлених позовних вимог зі стягнення відшкодування завданої матеріальної шкоди, є власне цей складений на замовлення страхової компанії Звіт № 39273 від 01.07.2024 року, який є належним, недопустимим, недостовірним та недостатнім доказом у зв`язку із виконанням дослідження і складання звіту із рядом грубих порушень.
Як вбачається з матеріалів справи, шкоду заподіяно 14.06.2024 року, проте попри вказання на титульній сторінці дослідницької частини Звіту № 39273 від 01.07.2024 року про проведення оцінки саме на дату ДТП 14.06.2024 року, як вбачається із доданої до Звіту № 39273 від 01.07.2024 року ремонтної калькуляції, у дійсності оцінку вартості робіт із фарбування та лакофарбових матеріалів для виконання таких робіт було проведено за цінами станом аж на 26.10.2021 року («Paint prices as at» на арк. 3 ремонтної калькуляції та аркуш перевірки даних), а оцінку вартості запасних частин, що підлягають заміні, було проведено за цінами станом на 17.05.2024 року (арк. 3-4 ремонтної калькуляції та аркуш перевірки даних) із перерахунком за курсом валют станом на 01.07.2024 року (аркуш перевірки даних), проте при цьому не надано витяги щодо коливання курсів валют Національного банку України, а відомості про такі коливання курсу були введені оцінювачем вручну (відмічені у калькуляції зіркою - позначка «*», розшифрування якої міститься на арк. 5 ремонтної калькуляції).
Акт (протокол) технічного огляду КТЗ містить лише перелік пошкоджень, однак не детально вказує та не достатньо деталізує й перелічує характер і обсяг такого пошкодження або взагалі не містить відомостей про те, яка саме робота із відновлення деталі має бути виконана.
Оцінювач вручну ввів вартість окремих деталей замість використання як джерела інформації відомостей, що містяться у програмному забезпеченні ремонтної калькуляції. Так, додана до Звіту № 39273 від 01.07.2024 року ремонтна калькуляція містить внесені деталі, вузли та роботи, відомості про ціну яких були введені оцінювачем вручну (відмічені у калькуляції зіркою - позначка «*», розшифрування якої міститься на арк. 5 ремонтної калькуляції). При цьому, відсутнє обґрунтування підстав для внесення таких позицій вручну, що викликає обґрунтований сумнів у дійсності й актуальності внесених цін. Отже, така невідповідність Звіту № 39273 від 01.07.2024 року вимогам методичних нормативних актів свідчить про неможливість покладання його як доказу в основу обґрунтування розміру заподіяного Позивачеві збитку. Додатково зауважуємо, що Звіт № 39273 від 01.07.2024 року та додана до нього ремонтна калькуляція містять розрахунок розміру заподіяного матеріального збитку і вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що розраховані оцінювачем з врахуванням податку на додану вартість, і відповідно Позивач свої позовні вимоги у частині стягнення майнової шкоди також розраховує із включенням податку на додану вартість, незважаючи на відсутність підстав для відшкодування йому ПДВ.
Таким чином, зазначені зобов`язання зі сплати ПДВ виникають лише внаслідок фактичного надання/виконання (отримання) послуг/робіт із проведення такого ремонту за умови, що виконавець такої послуги є платником ПДВ, а у випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, відповідні податкові зобов`язання не виникають.
При цьому зі змісту позовної заяви Позивача вбачається, що у дійсності Позивачем не було проведено відновлювальний ремонт свого транспортного засобу, окрім того, жодних документів, будь-яких інших належних та допустимих доказів (акт виконаних робіт, документ про його оплату тощо) стороною Позивача не було надано до суду разом із позовною заявою. Тому, відповідно, Позивачем не було фактично понесено витрати на відновлення автомобіля ремонтом зі сплатою податку на додану вартість у зв`язку із включенням виконавцем ремонту до складу загальних витрат суми ПДВ. Отже, відсутні підстави для стягнення вказаних сум розміру матеріального збитку та вартості ремонту, які були розраховані шляхом додавання до вартості деталей, перелік яких міститься у доданій до Звіту № 39273 від 01.07.2024 року ремонтній калькуляції, податку на додану вартість у розмірі, визначеному п.п. а) п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, що відповідно становить 20% від бази оподаткування.

25.09.2025 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» в якій представник позивача зазначила, що наданий до матеріалів справи Звіт є належним доказом розміру спричиненої шкоди, суду не надано доказів на його спростування.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Протокольною ухвалою суду від 30.10.2025 року було замінено неналежного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» на належного відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити заявлені вимоги.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.
А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши їх процесуальні заяви, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником автомобіля БМВ, державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» є власником автомобіля Peugeot, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Як встановлено судом,  ОСОБА_2 не перебував на момент ДТП в трудових/договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» та 14.06.2024 року автомобіль Peugeot, державний номер НОМЕР_1 був переданий  ОСОБА_2 для здійснення ним керування транспортним засобом з метою здійснення поїздки в його особистих цілях.
Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.07.2024 року (справа №755/10703/24) визнано  ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Як зазначено в постанові, 14.06.2024 року, о 22-20 годині, в м.Києві, на вул. Райдужна, 17, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Пежо 301», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території під час перелаштування та зміні напрямку руху при повороті ліворуч на вул. Микитенка, не переконався в безпеці, що призвело до зіткнення з автомобілем «БМВ 535ХІ», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями  ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3б, 10.1, 10.2, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст.124 КУпАП.
Як вбачається з постанови, в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнав повністю, а також підтвердив обставини, викладені у протоколі.
Постанова набрала законної сили.
За Полісом №216124478 діючим станом на 14.06.2024 року, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» застрахувала цивільну відповідальність власника транспортного засобу Peugeot, державний номер НОМЕР_1 , яким визначено страхову суму за пошкодження майна - 160 000,00 грн., франшиза - 3 200,00 грн.
Згідно із Звітом №38273 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складеного 01.07.2024 року ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» на замовлення ПрАТ «СК Уніка», вартість відновлювального ремонту автомобіля БМВ, державний номер НОМЕР_2 становить 639 952,21 грн., включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 255 671,79 грн., та вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 218 310,94 грн.
Сторони не надали суду доказів звернення до страхової компанії та виплати страхової суми. Однак позивач та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Інс.Лоу Груп» повідомили, що здійснено виплату страхового відшкодування в максимальній сумі за вирахуванням франшизи 156 800,00 грн. (160 000,00 грн. - 3 200,00 грн.).
В ході судового розгляду сторонами, не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 156 800,00 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
За змістом ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. 
За приписами ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Відповідно до чч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1  пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із  ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
А тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, враховуючи що вина  ОСОБА_2 у спричинені шкоди позивачу встановлена постановою суду, оскільки страховою компанією виконані власні зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з  ОСОБА_2 на користь позивача матеріальний збиток згідно із заявленими вимогами в розмірі 482 152,21 грн. (639 952,21 грн. (вартість відновлювального ремонту, з ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) - 156 800,00 грн. (виплаченого страхового відшкодування).

Щодо заявлених вимог про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн. варто зазначити наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Отже, враховуючи що судом встановлена вина відповідача -  ОСОБА_2 у пошкодженні автомобіля, який належить на праві власності позивачу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача  ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд враховує, що внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що позбавляло позивача можливості вести нормальний спосіб життя та користуватися власністю, тривалість душевних страждань, враховуючи час, протягом якого позивач не міг користуватись власним автомобілем для власних потреб, а також виходячи із вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на підставі положень статті 141 ЦПК України в сумі 4 841,52 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.22, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 77 - 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд
вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 482 152 (чотириста вісімдесят дві тисячі сто п`ятдесят дві) гривни 21 копійку матеріальної шкоди, 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, судовий збір в сумі 4 841,52 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:       Н.Г. Притула