ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2761/25	

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:
від позивача (скаржника) – Шиян М.В.
від відповідача – не з`явився
від третьої особи – Гавенко О.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства “Аверс-Lviv” від 10 березня 2026 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2026 року (повний текст підписано 19.02.2026), суддя Крупник Р.В.
у справі № 914/2761/25
за позовом Приватного підприємства “Аверс-Lviv”, м. Львів
до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго”, м Львів
про визнання недійсним та скасування розпорядження

встановив:
04 вересня 2025 року Приватне підприємство “Аверс-Lviv” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача – Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування розпорядження № 63/6-РТВ від 14.07.2025 про зупинення розгляду заяви ПП “Аверс-Lviv” про порушення ПрАТ «Львівобленерго» законодавства про захист економічної конкуренції від 05.06.2025 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/68/25.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2026 року у справі № 914/2761/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України діяло в межах своїх повноважень та законно зупинило розгляд заяви про можливе зловживання ПрАТ «Львівобленерго» монопольним становищем. Основним мотивом рішення стало те, що між заявою до АМКУ та господарською справою № 914/68/25 існує безпосередній зв`язок. Суд встановив, що у справі № 914/68/25 вирішується ключове питання, від якого залежить оцінка дій ПрАТ «Львівобленерго» з точки зору конкурентного законодавства, а саме - чи має право ПП «Аверс-Lviv» вимагати встановлення у договорі дозволеної потужності на рівні 80 МВт без проходження процедури нового приєднання до мереж. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновки Західного міжобласного територіального відділення АМКУ узгоджуються з вимогами чинного законодавства, а оскаржуване розпорядження про зупинення розгляду заяви прийняте у межах компетенції та у спосіб, передбачений законом. У зв`язку з цим, підстав для визнання такого розпорядження недійсним та його скасування суд не встановив, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач – Приватне підприємство “Аверс-Lviv” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2026 року у справі № 914/2761/25 та ухвалити нове про задоволення позову. Зокрема, зазначає, що відкриття судового провадження у господарській справі не створює жодних об`єктивних чи процесуальних перешкод для здійснення АМКУ своїх законних повноважень щодо проведення антимонопольного розслідування. Звертає увагу на те, що АМКУ наділений виключними повноваженнями щодо самостійного збору доказів, проведення перевірок, витребування інформації та встановлення обставин можливого порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Апелянт наголошує, що антимонопольний процес базується на принципі офіційного з`ясування всіх обставин справи, а тому АМКУ не може пасивно очікувати результатів судового розгляду приватноправового спору. На думку скаржника, господарський суд вирішує виключно спір щодо умов договору, тоді як АМКУ має досліджувати поведінку суб`єкта природної монополії з точки зору дотримання конкурентного законодавства. У зв`язку з цим, наголошує, що рішення у справі № 914/68/25 не має преюдиційного значення для антимонопольного розслідування.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач – Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. Зокрема, зазначає, що господарська справа № 914/68/25 безпосередньо пов`язана із питаннями, порушеними заявником у зверненні до АМКУ, оскільки встановлення договірної потужності є ключовою обставиною для оцінки спірних правовідносин. З огляду на це, голова Відділення, правомірно прийняв розпорядження про зупинення розгляду заяви до набрання законної сили рішенням у справі № 914/68/25. Також звертає увагу на те, що закон прямо передбачає можливість зупинення розгляду заяви у разі наявності пов`язаної справи, а відповідне рішення належить до дискреційних повноважень органу АМКУ. Відповідач вважає, що позивач фактично намагається примусити орган влади ухвалити рішення конкретного змісту та втрутитися у реалізацію дискреційних повноважень, що суперечить законодавству. З огляду на викладене, відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відзив також поданий третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватним акціонерним товариством “Львівобленерго”, яке просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції лише встановив наявність пов`язаності між заявою до АМКУ та справою № 914/68/25, а також підтвердив наявність у АМКУ дискреційних повноважень для тимчасового зупинення розгляду заяви на підставі абзацу 11 пункту 3 розділу VI Порядку № 5. Звертає увагу на те, що апелянт фактично не спростував висновків суду про існування зв`язку між предметом заяви до АМКУ та предметом господарської справи. Навпаки, із матеріалів справи вбачається, що як у заяві до АМКУ, так і у позові у справі № 914/68/25 ПП «АВЕРС-LVIV» посилається на однакові обставини, аргументи та правові підстави, пов`язані із визначенням дозволеної (договірної) потужності електроустановок. Саме тому АМКУ дійшов висновку про необхідність дочекатися остаточного вирішення договірного спору судом. Також зазначає, що доводи апелянта про право АМКУ самостійно збирати докази не спростовують можливості тимчасового зупинення розгляду заяви; а АМКУ не переклав свої функції на суд, а лише реалізував передбачене законом право зупинити розгляд заяви з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин після отримання судових висновків щодо спірних договірних відносин між сторонами. Окремо наголошує, що суд першої інстанції не ототожнював приватноправовий договірний спір із публічно-правовим антимонопольним розслідуванням, а лише констатував їхню взаємопов`язаність. Тимчасове зупинення розгляду заяви, на думку третьої особи, не свідчить про ухилення АМКУ від виконання своїх повноважень, а навпаки - демонструє прагнення забезпечити об`єктивність та законність майбутнього рішення за результатами розгляду заяви про можливе зловживання монопольним становищем.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2026 року у справі № 914/2761/25 та ухвалити нове про задоволення позову, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 05.06.2025 ПП «Аверс-Lviv» звернулося до Антимонопольного комітету України із заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у якій просило: розпочати розгляд справи про зловживання ПрАТ «Львівобленерго» монопольним (домінуючим) становищем на ринку; притягнути ПрАТ «Львівобленерго» до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язати ПрАТ «Львівобленерго» усунути допущені порушення та компенсувати завдані ПП «Аверс-Lviv» збитки.
У поданій заяві позивач зазначив, що є власником єдиного майнового комплексу з диспетчерською назвою ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 11в. До складу цього комплексу входить, зокрема, відкритий розподільчий пристрій 110 кВ та два силові трансформатори ТДТН-40000/110/10/6 загальною потужністю 80 МВт. Як зазначив позивач, зазначені трансформатори були підключені до електромереж ще у 1980-х роках, а межа балансової належності електромереж і електроустановок визначена на болтовому з`єднанні апаратних затискачів вводів 110 кВ Т-1 та Т-2 на ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12».
Позивач також вказав, що між ним та ПрАТ «Львівобленерго» укладено два договори: договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 145-2717/20 від 29.05.2020 та договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 56518 від 27.11.2019.
У листопаді 2024 року ПП «Аверс-Lviv» звернулося до ПрАТ «Львівобленерго» із листом про перегляд умов договору № 56518 від 27.11.2019 в частині встановлення дозволеної (договірної) потужності. Позивач мотивував це необхідністю приведення дозволеної потужності у відповідність до приєднаної потужності електроустановок, яка, на його переконання, становить 80 МВт, а також необхідністю підключення нових об`єктів.
У відповідь ПрАТ «Львівобленерго» відмовило у внесенні змін до договору, зазначивши, що величина дозволеної потужності за чинним договором складає 1 153 кВт та для збільшення дозволеної потужності позивачу необхідно звернутися із заявою про приєднання електроустановки певної потужності до електричних мереж системи розподілу, і лише після отримання послуги з приєднання можливе внесення відповідних змін до договору.
У зв`язку з отриманою відмовою ПП «Аверс-Lviv» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом про визнання укладеним договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у редакції, запропонованій споживачем, з 01.01.2025. Вказані вимоги розглядаються у межах справи № 914/68/25.
Крім цього, у лютому 2025 року позивач звернувся до ПрАТ «Львівобленерго» із вимогою про надання паспорта точки розподілу електричної енергії щодо ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12».
У відповідь ПрАТ «Львівобленерго» повідомило, що трансформаторна підстанція не є об`єктом, до якого здійснюється розподіл електричної енергії або на якому вона споживається для власних потреб, у зв`язку з чим, такому об`єкту не присвоюється ЕІС-код і не оформляється паспорт точки розподілу.
На думку позивача, ця відповідь містить недоліки щодо зазначення адреси об`єкта, рівня напруги точки комерційного обліку, виду об`єкта сертифікації, дати завершення послуги з первинного приєднання, даних про приєднану та дозволену потужність, а також не містить ЕІС-коду точки розподілу.
На переконання позивача, наведені обставини свідчать про зловживання ПрАТ «Львівобленерго» монопольним становищем, що проявилося у відмові надавати послуги з розподілу електроенергії на необхідній споживачу дозволеній потужності, визначеній відповідно до технічних характеристик трансформаторів Т-1 та Т-2 на ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12» на межі балансової належності, що, на думку позивача, порушує частину 8 статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії». Також позивач вважає, що ПрАТ «Львівобленерго» нав`язує йому як новому власнику електроустановок занижену договірну потужність у розмірі 1 153 кВт, яка була визначена для попереднього споживача з порушенням законодавства, а також нав`язує непотрібну платну послугу з приєднання як передумову для збільшення дозволеної потужності, хоча фактичне приєднання ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12» до електромереж було здійснено ще у 1980-х роках і жодної зміни технічних параметрів електроустановки не відбулося.
З матеріалів справи вбачається, що Західне міжобласне територіальне відділення АМКУ прийняло вказану заяву до розгляду. Водночас 14.07.2025 головою Західного міжобласного територіального відділення АМКУ прийнято розпорядження № 63/6-РТВ про зупинення розгляду заяви ПП «Аверс-Lviv» до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/68/25, яка розглядається Господарським судом Львівської області. У розпорядженні зазначено, що порушені у заяві питання є пов`язаними з предметом розгляду справи № 914/68/25, а тому не можуть бути вирішені у межах законодавства про захист економічної конкуренції до ухвалення та набрання законної сили рішенням суду у вказаній справі. Вказане розпорядження направлене позивачу супровідним листом № 63-02/6082/е від 16.07.2025.
Судом також встановлено, що у провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/68/25 за позовом ПП «Аверс-Lviv» до ПрАТ «Львівобленерго» про визнання укладеним договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у редакції, запропонованій споживачем, з 01.01.2025.
Як вбачається з позовної заяви у справі № 914/68/25, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач зазначає, що ПрАТ «Львівобленерго» не визнає за ним права використовувати всю проєктну потужність ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12» у розмірі 80 МВт, незважаючи на те, що ПП «Аверс-Lviv» є власником та основним споживачем вказаної підстанції. Позивач стверджує, що ПС «Львів-12» є існуючою електроустановкою, для якої не потрібно проходити процедуру приєднання, а величина дозволеної (договірної) потужності має визначатися відповідно до проєктної документації. У зв`язку з відмовою ПрАТ «Львівобленерго» змінити умови договору щодо дозволеної потужності, позивач вказує, що звернення до суду стало єдиним способом захисту його прав.
Станом на момент ухвалення рішення у справі № 914/2761/25 Господарським судом Львівської області ще не було ухвалено остаточного судового рішення у справі № 914/68/25, а спір між сторонами залишався невирішеним. Станом на цей час, рішення у справі № 914/68/25 не набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 5 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів, а щодо розгляду та вирішення справ про надання дозволів та висновків на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання - також з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".
Згідно з ст.3 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
Приписами ст.4 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Антимонопольного комітету України із заявою про зловживання ПрАТ «Львівобленерго» монопольним (домінуючим) становищем на ринку від 05.06.2025, яку було прийнято до розгляду Західним міжобласним територіальним відділенням АМКУ.
Пунктом 3 розділу VI Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року № 5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р, зі змінами) (далі - Порядок) визначено, що заява про порушення розглядається протягом 60 календарних днів, а у разі потреби одержання додаткової інформації, яка не може бути надана заявником, строк розгляду заяви може бути подовжений державним уповноваженим, головою територіального відділення на 60 календарних днів, про що письмово повідомляється заявнику.
Абзацом 11 цього ж пункту Порядку передбачено, що розгляд заяви може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу Комітету чи голови територіального відділення, чи за заявою особи, що подала заяву, до завершення розгляду органом Комітету, судом пов`язаної з цією заявою іншої справи або до вирішення органом Комітету чи іншим державним органом пов`язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду заяви та його поновлення приймається розпорядження. Повідомлення про зупинення розгляду заяви та його поновлення надсилається заявнику протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного розпорядження.
Як вбачається з матеріалів справи, ще до звернення до Західного міжобласного територіального відділення АМКУ із заявою від 05.06.2025 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, ПП «Аверс-Lviv» подало до Господарського суду Львівської області позов до ПрАТ «Львівобленерго» про визнання укладеним договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у редакції, запропонованій споживачем, з 01.01.2025. Вказані вимоги є предметом розгляду в межах справи № 914/68/25.
З огляду на наявність зазначеного судового провадження, Голова Західного міжобласного територіального відділення АМКУ, керуючись положеннями абзацу 11 пункту 3 розділу VI Порядку, прийняв розпорядження № 63/6-РТВ від 14.07.2025, яким зупинив розгляд заяви ПП «Аверс-Lviv» від 05.06.2025 щодо можливого порушення ПрАТ «Львівобленерго» законодавства про захист економічної конкуренції до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/68/25.
Для прийняття розпорядження про зупинення розгляду заяви щодо можливого зловживання ПрАТ «Львівобленерго» монопольним (домінуючим) становищем Західне міжобласне територіальне відділення АМКУ мало встановити лише факт пов`язаності поданої ПП «Аверс-Lviv» заяви зі справою № 914/68/25, яка перебуває на розгляді Господарського суду Львівської області. Жодних інших чи додаткових умов для прийняття такого розпорядження чинне законодавство не передбачає.
Під час розгляду заяви ПП «Аверс-Lviv» Західному АМКУ належало б з`ясувати наявність або відсутність у діях ПрАТ «Львівобленерго» ознак зловживання монопольним становищем, яке, на думку заявника, полягало: по-перше, у відмові надавати послуги з розподілу електричної енергії на необхідній споживачу дозволеній потужності, визначеній відповідно до технічних характеристик трансформаторів Т-1 та Т-2 ПС 110/10/6кВ №251 «Львів-12» на межі балансової належності; по-друге, у нав`язуванні новому власнику системи заниженої договірної потужності у розмірі 1 153 кВт, яка, за твердженням позивача, була встановлена з порушеннями ще для попереднього споживача; по-третє, у нав`язуванні необґрунтованої платної послуги з приєднання як обов`язкової умови для збільшення дозволеної потужності, попри відсутність фактичної зміни технічних параметрів та з урахуванням того, що технічне приєднання ПС «Львів-12» було здійснене ще у 1980-х роках.
Усі зазначені обставини викладені у заяві ПП «Аверс-Lviv», розгляд якої було зупинено, та фактично випливають із спору між сторонами щодо погодження умов Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 56518 від 27.11.2019, тобто безпосередньо стосуються господарських договірних правовідносин.
Як встановлено матеріалами справи, ПП «Аверс-Lviv» листом вих. №22/11/24-1 від 22.11.2024 звернулося до ПрАТ «Львівобленерго» з проханням переглянути умови Договору №56518 від 27.11.2019 у частині дозволеної (договірної) потужності. Позивач обґрунтовував необхідність внесення змін потребою привести договірну потужність у відповідність до фактичної приєднаної потужності ПС «Львів-12», яка, за його твердженням, становить 80 МВт, а також необхідністю забезпечення можливості підключення нових об`єктів. До листа було додано два примірники додаткової угоди № 1/2024 із запропонованими змінами до договору.
У відповідь ПрАТ «Львівобленерго» листом № 112-07-7995 від 10.12.2024 відмовило у внесенні змін до договору. У вказаному листі зазначалося, що чинним договором вже визначено договірну потужність у розмірі 1 153 кВт, а для її збільшення споживач повинен звернутися із заявою про приєднання електроустановки відповідної потужності до електричних мереж системи розподілу у порядку, передбаченому законодавством. Лише після отримання послуги з приєднання, на думку ПрАТ «Львівобленерго», могли бути внесені запропоновані позивачем зміни до договору.
Отже, можливість прийняття Західним міжобласним територіальним відділенням АМКУ остаточного рішення за результатами розгляду заяви ПП «Аверс-Lviv» безпосередньо залежить від вирішення питання, яким саме способом у межах договірних відносин сторін мало бути врегульовано питання дозволеної (договірної) потужності електроустановок: шляхом внесення змін до договору за взаємною згодою сторін чи шляхом попереднього проходження процедури приєднання електроустановки відповідної потужності до електричних мереж системи розподілу з подальшим внесенням змін до договору.
Вирішення цього питання належить до компетенції Господарського суду Львівської області у межах розгляду справи № 914/68/25.
У зазначеній справі ПП «Аверс-Lviv» просить суд визнати укладеним Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у запропонованій ним редакції з 01.01.2025. Зокрема, позивач просить викласти пункт 2.1 договору у редакції, відповідно до якої оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії за об`єктом споживача із дозволеною (договірною) потужністю 80 МВт за всіма площадками комерційного обліку.
Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 914/68/25, ПП «Аверс-Lviv» зазначає, що ПрАТ «Львівобленерго» безпідставно не визнає за ним права використовувати повну проєктну потужність ПС «Львів-12» на рівні 80 МВт. Позивач посилається на те, що є власником існуючих електроустановок підстанції, зокрема двох силових трансформаторів ТДТН-40000/110/10/6, які були приєднані до мережі ще у 1980-х роках, а тому вважає, що величина дозволеної потужності у договорі має визначатися виходячи саме з проєктної потужності цих електроустановок. Також позивач стверджує, що Договір № 56518 від 27.11.2019 припинив свою дію з 01.01.2025.
Своєю чергою, ПрАТ «Львівобленерго» у поданому у справі № 914/68/25 відзиві заперечило проти задоволення позову, навівши обставини та аргументи, які фактично відповідають змісту його листа № 112-07-7995 від 10.12.2024.
Таким чином, у межах розгляду справи № 914/68/25 господарський суд має встановити, якою саме повинна бути дозволена (договірна) потужність електроустановок ПС «Львів-12» у межах договірних відносин сторін, а також чи необхідно ПП «Аверс-Lviv» для збільшення потужності проходити процедуру приєднання електроустановки потужністю 80 МВт до електричних мереж системи розподілу.
Наведене свідчить про безпосередній взаємозв`язок між господарською справою № 914/68/25 та заявою ПП «Аверс-Lviv», яка перебуває на розгляді Західного міжобласного територіального відділення АМКУ. Обставини, які будуть встановлені судом у межах зазначеного спору, матимуть істотне значення для оцінки доводів заявника, викладених у заяві від 05.06.2025, зокрема щодо правомірності відмови ПрАТ «Львівобленерго» у встановленні дозволеної потужності на рівні 80 МВт, що і стало підставою для звернення до органу Антимонопольного комітету із заявою про зловживання монопольним становищем.
При цьому, такі обставини можуть бути встановлені виключно господарським судом у межах відповідної судової справи, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України саме господарські суди розглядають спори, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, у тому числі спори щодо укладення, зміни, розірвання та виконання господарських договорів.
За таких обставин Західне міжобласне територіальне відділення АМКУ об`єктивно позбавлене можливості самостійно встановити зазначені обставини у межах розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Отже, Західне АМКУ не переклало на суд свої повноваження щодо розгляду заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, як помилково стверджує апелянт, а лише скористалося передбаченим законом механізмом тимчасового зупинення розгляду заяви з метою отримання правової визначеності щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення питання про наявність чи відсутність порушення конкурентного законодавства.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про відсутність преюдиційного значення висновків суду у справі № 914/68/25. Підставою для зупинення розгляду заяви було не існування преюдиції як такої, а наявність пов`язаної судової справи, вирішення якої безпосередньо впливає на оцінку обставин, викладених у заяві до АМКУ. Абзац 11 пункту 3 розділу VI Порядку не ставить можливість зупинення розгляду заяви у залежність від наявності преюдиційності судового рішення. Достатньою умовою є саме пов`язаність відповідної справи із предметом заяви.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України діяло у межах наданих йому законом повноважень та у спосіб, передбачений законодавством про захист економічної конкуренції, приймаючи розпорядження про зупинення розгляду заяви ПП «Аверс-Lviv» від 05.06.2025 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/68/25. При цьому, Західне міжобласне територіальне відділення АМКУ обґрунтовано встановило наявність безпосереднього зв`язку між питаннями, порушеними у заяві про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, та предметом розгляду господарської справи, а тому правомірно скористалося наданими йому дискреційними повноваженнями щодо зупинення розгляду заяви до вирішення пов`язаної судової справи.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування розпорядження відповідача № 63/6-РТВ від 14.07.2025 про зупинення розгляду заяви про порушення ПрАТ «Львівобленерго» законодавства про захист економічної конкуренції.
Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Львівської області від 09 лютого 2026 року у справі № 914/2761/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства “Аверс-Lviv” – без задоволення.
Матеріали справи № 914/2761/25 повернути до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 11 травня 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.