Справа № 466/3567/26
Провадження № 2/466/2869/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова 
у складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря судового засідання Васинчик М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

22 квітня 2026 року, ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 4302850 від 18.12.2020 року в загальному розмірі 33 450 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.
В обґрунтування вимог зазначає, що 18.12.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №4302850, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредитні кошти в розмірі 5000 грн.
Позивач вказує, що кредитний договір укладено в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. На виконання умов договору кредитодавцем перераховано кредитні кошти на банківську картку, належну відповідачу.
У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «Алекскредит» до ТОВ «Секвоя Капітал», а згодом до ТОВ «ФК «Солвентіс» на підставі договорів факторингу.
Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 33450 грн, з яких 5000 грн заборгованість за тілом кредиту та 28450 грн заборгованість за процентами. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 05.05.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.12.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №4302850, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 5000 грн.
Згідно з умовами вказаного договору кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника. Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Судом встановлено, що договором визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом. Зокрема, у разі виконання позичальником лояльних умов кредитування процентна ставка становила 1,45 відсотка за кожен день користування кредитом, протягом базового періоду. У разі невиконання таких умов застосовувалися загальні умови кредитування, відповідно до яких процентна ставка становила 1,70 відсотка за кожен день користування кредитом у базовий період та 3 відсотки за кожен день користування кредитом у спеціальний період. Кінцевою датою виконання договору сторонами визначено 06.07.2021 року.
З наданих позивачем доказів вбачається, що договір кредиту укладено в електронній формі та підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно з частинами першою та другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, укладений між сторонами договір про надання кредиту відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми правочину та є належною підставою виникнення взаємних прав та обов`язків сторін.
Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідно до відповіді АТ «Універсал Банк» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 була емітована платіжна картка № НОМЕР_1 , а номер телефону НОМЕР_2 був фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком у період укладення кредитного договору. Також банком підтверджено належність зазначеного карткового рахунку відповідачу.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять доказів визнання кредитного договору недійсним чи його оспорення відповідачем, а тому суд виходить із його правомірності та обов`язковості для виконання сторонами.
Судом також встановлено, що 29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу №29/10-2025, а 31.10.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025, відповідно до умов яких до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4302850 від 18.12.2020 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Таким чином, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право вимагати виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За змістом статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, визначені договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, отримані кредитні кошти у встановлений строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором №4302850 від 18.12.2020 року становить 33 450 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту та 28 450 грн заборгованість за процентами.
Будь-яких доказів сплати заборгованості, контррозрахунку або заперечень щодо розміру заявленої до стягнення суми відповідачем суду не подано.
Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідають умовам укладеного договору та вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості.
Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані: Договір №43657029 03 про надання правової допомоги від 02 січня, додаткова угода до договору №4302850 до Договору №43657029 03 від 02.01.2026, Детальний опис наданих послуг адвокатом, Акт про надання правничої допомоги.
Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 6 000 грн.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, є завищеними, враховуючи категорію справи та час, який захисник міг би потратити на підготовку матеріалів. В цій частині заявлених вимог слід стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, що буде співрозмірним, на думку суду, з ринковими цінами адвокатських послуг, та складністю вказаної цивільної справи.

Керуючись: ст.ст. 512, 526, 543, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,суд, 
у х в а л и в:

позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за Договором №4302850 від 18.12.2020 року у розмірі 33 450 грн. (тридцять три тисячі чотириста п`ятдесят гривень) 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» 2 662.40 грн ( дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. (три тисячі гривень) В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ:43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
  Суддя	  	 І.  Є.  Зима