Справа № 173/1706/25
Провадження №2/173/87/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

02 червня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді       Кожевник О.А.,
за участю секретаря судового засідання    Голованьової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Верхньодніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 841,0 кв.м, що складається з Адмінбудівлі, А-2, площею 764,5 кв. м, ділянки, площею 0,0734 га з кадастровим номером 1221010100:07:001:0002, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав, зокрема відображено у Витягу № 424698442 від 30.04.2025 р.
ОСОБА_1 , маючи на праві власності адмінбудівлю за адресою: АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою за вказаною адресою для обслуговування цієї будівлі, зокрема площею 0,0734 га з кадастровим номером 1221010100:07:001:0002 та 0,0732 га яка останньому за його заявою рішенням Верхньодніпровської міської ради від 15.12.2006 р. була довиділена.
Договір оренди земельної ділянки від 15.06.2015 р. яким передано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0734 га укладався на 10 років (розділ 3 Договору), а тому зі спливом цього терміну, припинив свою дію. Строк дії Договору не продовжувався, а тому ОСОБА_1 користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0734 га з кадастровим номером 1221010100:07:001:0002 та 0,0732 га безпідставно та в порушення ст. 206 Земельного кодексу України не здійснює плату за землю.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не здійснює плату за землю, у вигляді орендної плати, що створює відповідні юридичні наслідки, передбачені ч. 1 ст. 1212 ЦК України, а саме, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки – ОСОБА_1 , який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України
22.09.2020 року виконавчим комітетом Верхньодніпровської міської ради спрямовано до ОСОБА_1 лист № 1246 з приводу використання ним земельної ділянки з порушенням вимог ст. 125 Земельного кодексу України та запропоновано вжити заходи щодо оформлення документації із землеустрою та укладення договору оренди на земельну ділянку, проте відповіді та інших заходів, спрямованих на укладення договору оренди землі Відповідачем не надано та не вжито відповідно.
На даний час, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, площею 0.0734 га з кадастровим номером 1221010100:07:001:0002 та 0.0732 га за адресою: АДРЕСА_1 без укладеного договору оренди, що створює умови для застосування приписів статті 1212 ЦК України.
Всього сума безпідставно збережених громадянином ОСОБА_2 коштів за бездоговірне та безоплатне користування земельними ділянками Верхньодніпровської міської територіальної громади, в особі Верхньодніпровської міської ради за період з 01.05.2021 по 31.05.2025 р. становить 81356,43 грн., що підтверджується розрахунком збитків (несплаченої орендної плати) у вигляді неодержаних доходів.
Позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти та судові витрати.
Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 25.07.2025 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2026 року закінчено підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом Верхньодніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивач 01.05.2026 р. надала додаткові пояснення відповідно до яких остання посилалась на користування відповідачем довиділенної земельної ділянки площею 0,0732 га на підтвердження чого надала акт обстеження земельної ділянки від 20.04.2026 р. №20 з фото фіксацією, складений начальником відділу земельних відносин та агропромислового комплексу Верхньодніпровської міської ради Морозом Г.Ю., начальником відділу містобудування та архітектури Верхньодніпровської міської ради Полюлею О.І., головним спеціалістом Відділу земельних відносин та агропромислового комплексу Верхньодніпровської міської ради Полюлею О.І, головним спеціалістом Відділу земельних відносин та агропромислового комплексу Верхньодніпровської міської ради Ужвою М.В. та депутатом Верхньодніпровської міської ради Серневичем К.О. Вказана ділянка використовується як місце для паркування транспортних засобів відвідувачів магазину та зона для розвантажування товару. 
Представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними письмовими матеріалами, просила позов задовольнити, заперечувала з приводу ухвалення заочного рішення. 
Відповідач в неодноразові судові засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані листи, які повернулись на адресу суду з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», заперечень щодо позовних вимог на адресу суду не надав.
У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20).
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1  є власником нерухомого майна, адмінбудівлі А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 841 кв.м., що складається з Адмінбудівлі, А-2, площею 764,5 кв. м. на підставі рішення Верхньодніпровської міської Ради.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки 1221010100:07:001:0002, місце розташування  АДРЕСА_1 , орендар ОСОБА_1 , площа земельної ділянки 0,0734 гектарів, дата державної реєстрації речового права 08.09.2006 строк дії речового права 10 років.
Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 15.12.2006 № 209-8-V «Про довиділення та надання дозволу на підготовку технічної документації на земельну ділянку, що використовується для обслуговування комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 , для подальшого продажу її у власність ОСОБА_1 » вирішила до виділити до загальної площі 0,0734 га по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0732 га для обслуговування об`єкту нерухомості, приватному підприємцю ОСОБА_1 , дати дозвіл на підготовку технічної документації на земельну ділянку, що використовується для обслуговування комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 для подальшого її продажу останньому. Зобов`язано ОСОБА_1 укласти в десятиденний строк договір про плату за користування земельною ділянкою з Верхньодніпровською міською радою на період оформлення технічної документації.
Відповідно до акту погоджувальної комісії по земельним питанням №48 від 13.12.2006 р. встановлено, що при експлуатації об`єкту нерухомості ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,0734 не достатньо, виникла необхідність у довиділенні земельної ділянки площею 0,0732 га. Комісія дійшла висновку про можливість до виділення до орендованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 б земельної ділянки 0,0732 га. 
З акту обстеження земельної ділянки від 20.04.2026 р. №20 з фото фіксацією, складений начальником відділу земельних відносин та агропромислового комплексу Верхньодніпровської міської ради Морозом Г.Ю., начальником відділу містобудування та архітектури Верхньодніпровської міської ради Полюлею О.І., головним спеціалістом Відділу земельних відносин та агропромислового комплексу Верхньодніпровської міської ради Полюлею О.І, головним спеціалістом Відділу земельних відносин та агропромислового комплексу Верхньодніпровської міської ради Ужвою М.В. та депутатом Верхньодніпровської міської ради Серневичем К.О. вбачається, що ділянка використовується ОСОБА_1 як місце для паркування транспортних засобів відвідувачів магазину та зона для розвантажування товару. 
15.06.2006 року Верхньодніпровською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0734 га яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської філії Центру державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації оренди землі вчинено запис №040611903848 від 08.09.2006
Відповідно до розділу 3 Договору оренди, термін його дії становить 10 років, починаючи з дати його реєстрації.
Згідно з розділом 6 Договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку.
Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 16.04.2013 № 534-26/VI поновлено договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років.
Сума безпідставно збережених відповідачем коштів за бездоговірне та безоплатне користування земельними ділянками Верхньодніпровської міської територіальної громади, в особі Верхньодніпровської міської ради, площею 0,0734 га та 0,0732 га за період з 01.05.2021 по 31.05.2025 р. становить 81356,43 грн., що підтверджується розрахунком збитків (несплаченої орендної плати) у вигляді неодержаних доходів.
Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У главах 82 і 83 ЦК України визначено, що для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Водночас для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 вересня 2018 року в справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18).
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі».
Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин першої, другої статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлові будівлі, розташовані на спірній земельній ділянці) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року в справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16 (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 13 лютого 2019 року в справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19), у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року в справі № 912/1188/17, від 21 січня 2019 року в справі № 902/794/17, від 04 лютого 2019 року в справі № 922/3409/17, від 12 березня 2019 року в справі № 916/2948/17, від 16 листопада 2022 року в справі № 922/519/20.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що після припинення договору оренди землі, зокрема, у період з 13.05.2023 до 31.12.2024, відповідач як фактичний користувач спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Щодо суми безпідставно збережених відповідачем коштів за без договірне та безоплатне користування земельною ділянкою, то суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування ґрунтів; економічна оцінка земель; грошова оцінка земельних ділянок.
Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
За приписами ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) від «13» січня 2025 р. №6-28-0.22-18/71-25 повідомлені коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років з урахуванням орендної плати 10% розмір заборгованості розрахований в розмірі 81 356,43 грн.
Тобто, вищевказані докази надані позивачем є належними доказами законодавчо обґрунтованої ціни землі у місті Верхньодніпровськ (відповідно до наведених норм Закону України «Про оцінку земель»), а значить і розрахунку заборгованості в цілому.
Таким чином суд погоджується з розрахунком збитків (несплаченої орендної плати) у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку, долучених позивачем в позовній заяві та вважає, що за період з 01.05.2021 по 31.05.2025 сума збитків у вигляді неодержаних доходів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 81356,43 грн. 
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому їх потрібно задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Верхньодніпровської міської ради (51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, просп. Шевченка, 21, ЄДРПОУ 04052595) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення безпідставно збережених коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Верхньодніпровської міської територіальної громади в особі Верхньодніпровської міської ради безпідставно збережені кошти в сумі 81356 (вісімдесят одну тисячу триста п`ятдесят шість) грн. 43 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Верхньодніпровської міської територіальної громади в особі Верхньодніпровської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.
Позивач: Верхньодніпровська міська рада (51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, просп. Шевченка, 21, ЄДРПОУ 04052595)
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .
Суддя:       О.А. Кожевник