Справа №403/153/26 провадження № 3/403/56/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
14 травня 2026 року с-ще Устинівка
Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка за участю: секретаря судових засідань Муляви В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , згідно з відомостями, зазначеними в протоколі та
встановленими під час розгляду справи, 
26 жовтня 1963 року народження, адреса 
місця проживання: 

АДРЕСА_1 , громадянство 
України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Устинівським РВ УМВС України 14 лютого 2008 року),
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
В С Т А Н О В И В:
08 березня 2026 року о 23 год. 20 хв. в с-щі Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області по вул.Ювілейна, №26 гр-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21053», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Алкотестер Драгер 6820, результат: 1,44 проміле. З результатом огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння погодився, чим порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні гр-н ОСОБА_1 пояснив, що працює кочегаром в школі. В день події (ввечері) він відвозив своїй дочці, яка проживає в с-щі Устинівка, лікарські засоби у зв`язку з погіршенням її самопочуття та підвищеним артеріальним тиском. Швидку медичну допомогу вони не викликали. Коли о 23 год. 20 хв. він повертався додому в с.Криничне, то був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому про порушення комендантської години. Зазначив, що має контузію та проблеми із серцем, у зв`язку з чим постійно приймає настоянку валеріани, зокрема по 30-40 крапель. Останній раз проходив лікування близько двох років тому. Пояснив, що напередодні не спав добу, перебував у пригніченому емоційному стані у зв`язку зі смертю дружини, яка померла у вересні 2025 року. Також зазначив, що проходив огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», однак нічого не визнавав. Протокол про адміністративне правопорушення поліцейські йому не надавали. Від проходження огляду у медичному закладі він відмовився, оскільки не мав можливості туди дістатися через відсутність бензину та коштів на поїздку. Також пояснив, що поліцейські не роз`яснювали йому наслідки відмови від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я. Підтвердив, що того дня він вживав горілку в кількості 200 грамів, однак це було приблизно о 17 год. 00 хв. після його повернення з роботи. Вказав, що не визнає факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про наявність в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.
За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При з’ясуванні цих обставин, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
За змістом ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Таким чином, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов’язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, (далі по тексту - Правила дорожнього руху, Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п.п.2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров’я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі- Інструкція №1452/735), огляду на стан сп’яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського повноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп’яніння згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Установлення стану алкогольного сп’яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п.7 розділу ІІ Інструкції №1452/735).
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов’язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Аналогічна норма щодо застосування технічних засобів відеозапису при проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу передбачена також і п.4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі по тексту - Порядок №1103).
За змістом п.5 Порядку №1103 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Оцінюючи відповідно до вимог ст.252 КУпАП зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і його вина у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609958 від 09 березня 2026 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП; 2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (Alcotest Drager №6820), за результатами проведення якого встановлена позитивна проба вмісту алкоголю у видихаємому гр-ном ОСОБА_1 повітрі з кількісним показником 1,44‰ (проміле); 3) паперовою роздруківкою показника спеціального технічного засобу - «Drager ALCOTEST 6820, прилад №ARLJ 0478», за результатами проведеного стосовно гр-на ОСОБА_1  тесту на встановлення стану алкогольного сп`яніння №1494, з якого вбачається результат у виді цифрового показника 1,44‰; 4) копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки; 5)інформацією з аналітичної системи ІПНП «Інформаційний портал» про не притягнення гр-на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП станом на 09 березня 2026 року та про наявність у нього посвідчення водія серія НОМЕР_3 від 25 січня 2011 року; 6) відеозаписом з технічного запису відеозапису (нагрудної бодікамери №11130130588/3), що міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, з якого вбачається: рух транспортного засобу «ВАЗ 21053» по автодорозі під керуванням гр-на ОСОБА_1 ; зупинка вказаного транспортного засобу поліцейськими; повідомлення поліцейським про здійснення відеофіксації та його вимога, адресована гр-ну ОСОБА_1 , надати для огляду документи на транспортний засіб та посвідчення водія; демонстрація гр-ном ОСОБА_1 відповідних документів поліцейським; запитання поліцейського, адресоване гр-ну ОСОБА_1 , щодо вживання ним алкогольних напоїв; зазначення поліцейським про наявність у гр-на ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота; пропозиція поліцейського, адресована гр-ну ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер з огляду на наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції №1452/735, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови; роз`яснення поліцейським, що гр-н ОСОБА_1 може погодитись пройти огляд на місці зупинки, відмовитись від огляду на місці зупинки транспортного засобу та пройти такий огляд у лікаря-нарколога, або взагалі відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, та зазначення поліцейським, що у разі відмови від оглядів стосоно нього, як водія, буде складений відповідний протокол; повторна пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та повторне уточнення поліцейським щодо вживання гр-ном ОСОБА_1 алкогольних напоїв; зазначення гр-ном ОСОБА_1 обставини вживання ним алкоголю, а саме: 200 грамів горілки; згода гр-на ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; демонстрація поліцейськими гр-ну ОСОБА_1 цілісності запакованого мундштука та роз`яснення процедури проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер; проходження гр-ном ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та оголошення поліцейським, що результатом проходження такого огляду є 1,44 проміле, а також, що такий показник перевищує допустиму норму, якою є 0,2 проміле; запитання поліцейського щодо згоди гр-на ОСОБА_1 з результатом проведеного стосвоно нього огляду на стан сп`яніння; висловлена гр-ном ОСОБА_1 згода з результатами огляду; повідомлення поліцейським, що відносно гр-на ОСОБА_1 буде складений відповідний адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП; зазначення гр-ном ОСОБА_1 , що він не буде отримувати та підписувати протокол.
Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, а також такими, що в повній мірі розкривають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та в своїй сукупності вказують на доведеність вини гр-на ОСОБА_1 у його вчиненні.
Будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зазначені в них фактичні дані, а також свідчили про порушення вимог ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення поліцейським на місці зупинки транспортного засобу огляду гр-на ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, судом встановлено не було, а тому відсутні підстави вважати проведений огляд недійсним. 
Таким чином, наведена вище сукупність доказів, на переконання суду, є достатньою для встановлення дійсних і достовірних обставин події, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, та вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідних доказів на спростування даного висновку суду, які б ставили під сумнів зібрані по справі докази, в тому числі, результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, та обставини, викладені в протоколі, гр-ном ОСОБА_1 під час розгляду справи надано не було.
Суд критично ставиться до наданих гр-ном ОСОБА_1 пояснень щодо вживання ним настоянки валеріани, перебування у пригніченому емоційному стані, а також відсутності сну протягом доби, та розцінює ці пояснення як обраний ним спосіб захисту, оскільки самі по собі наведені обставини не спростовують факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та не виключають наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому зазначена гр-ном ОСОБА_1 кількість вживаної ним настоянки валеріани, а саме: 30–40 крапель, враховуючи підтвердження ним вживання 200 грамів горілки, сама по собі не могла об`єктивно вплинути на встановлений приладом «Алкотестер Драгер» результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 1,44 проміле.
Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зафіксований результат огляду був спричинений виключно вживанням лікарських засобів чи фізичним станом гр-на ОСОБА_1 , суду надано не було. Під час проведення огляду та спілкування з поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу гр-н ОСОБА_1 про наявність у нього поганого самопочуття та вживання настоянки валеріани також не повідомляв.
На підставі викладеного, з урахуванням не надання гр-ном ОСОБА_1 належних та допустимих доказів як на підтвердження вживання ним настоянки валеріани 08 березня 2026 року та напередодні цієї дати (в тому числі, відповідних рекомендацій лікаря, проходження курсу лікування цим препаратом за призначенням лікаря, наявність відповідних захворювань, які лікуються за домопогою валеріани) так і на підтвердження можливого впливу даного препарату на його організм шляхом концентрації у видихаємому ним повітрі настоянки коренів валеріани та екстрагенту (етанолу), які входять до складу продемонстрованого ним в судовому засіданні флакону настоянки валеріани об`ємом 25 мл з розрахунку 1:5, суд оцінює надані гр-ном ОСОБА_1 пояснення як спробу уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, при розгляді справи судом також не приймається до уваги зазначена гр-ном ОСОБА_1 необхідність проведення огляду в медичному закладі з огляду на його незгоду з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.266 КУпАП огляд водія в закладах охорони здоров`я проводиться лише у разі його незгоди на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. 
Натомість, як вбачається з дослідженого судом відеозапису події, гр-н ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, підтвердив свою згоду з результатом пройденого ним огляду і жодних заперечень (незгоди) з приводу результатів такого огляду не висловлював.
Також суд критично оцінює пояснення гр-на ОСОБА_1 про неможливість проходження ним огляду у медичному закладі у зв`язку з відсутністю бензину, оскільки з дослідженого судом відеозапису не вбачається, що останній повідомляв поліцейських про такі обставини. Крім того, поліцейські не повідомляли та не зобов`язували гр-на ОСОБА_1 самостійно, на власному транспорті, здійснювати рух до медичного закладу для проведення огляду.
При цьому судом враховується, що відповідно до встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння, у разі необхідності забезпечення доставки особи до закладу охорони здоров`я такий обов`язок покладається саме на поліцейських.
Посилання гр-на ОСОБА_1 на те, що поліцейські не роз`яснювали йому наслідки відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, також безпосередньо спростовуються змістом дослідженого судом відеозапису події, з якого вбачається не лише роз`янення поліцейським гр-ну ОСОБА_1 того, що у разі відмови від проходження огляду стосоно нього буде складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, але й тієї обставини, що протокол буде направлений для розгляду до Устинівського районного суду Кіровоградської області. 
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.
Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу.
Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що єдиним способом отримання ліків повнолітньою дочкою гр-на ОСОБА_1 була саме необхідність керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки останній мав можливість скористатися альтернативними способами надання допомоги своїй дочці, зокрема: замовити таксі для поїздки до дочки в інший населений пункт, передати право керування автомобілем тверезому водієві, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги за місцем проживання дочки з метою надання їй медичної допомоги.
Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є одним з найбільш тяжких правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив гр-н ОСОБА_1 є умисною дією, яка посягає на встановлені Правила дорожнього руху, а тому доводи останнього щодо керування транспортним засобом з огляду на необхідність відвезти ліки повнолітній дочці не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.
При цьому слід зауважити, що гр-н ОСОБА_1 є особою, яка має посвідчення водія. Отже, при отриманні права керування транспортним засобом є особою, яка успішно склала теоретичний іспит на знання Правил дорожнього руху, а тому він був обізнаний, що керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху.
Судом також враховується практика Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 Рішення «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 грудня 2012 року, заява №387/03). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 Рішення «Вєренцов проти України» від 11 липня 2013 року, заява №20372/11).
З урахуванням викладеного, суд на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.252 КУпАП, які перебувають в узгодженому зв`язку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що: 1) огляд гр-на ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: поліцейським, що має спеціальне звання та за допомогою дозволеного до застосування спеціального технічного засобу; 2) перебування гр-на ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджено після проведення відповідного тесту цифровим показником наявності у видихаємому ним повітрі більше 0,2 проміле алкоголю, внаслідок чого вина гр-на ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. 
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст.33 КУпАП).
Підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно гр-на ОСОБА_1 , відсутні.
Обставини непереборної сили або крайньої необхідності в діях гр-на ОСОБА_1 суд не вбачає.
Підстав для застосування до гр-на ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП судом не встановлено. 
Згідно п.1 ч.1 ст.34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність гр-на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, судом не встановлено.
Обтяжуючих відповідальність гр-на ОСОБА_1 обставин, передбачених ст.35 КУпАП, враховуючи об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, щодо керування в стані алкогольного сп`яніння, судом не встановлено.
За змістом п.57 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (заяви №,№15809/02, 25624/02), Суд постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Одночасно з цим судом враховується, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Відповідно до інформації з аналітичної системи ІПНП «Інформаційний портал» станом на 09 березня 2026 року у гр-на ОСОБА_1 наявне посвідчення водія серія НОМЕР_3 від 25 січня 2011 року.
На підставі викладеного, вважаю за необхідне і достатнє накласти на гр-на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що за наявних обставин справи в їх сукупності буде достатнім для виконання завдань провадження у справі про адміністративні правопорушення та здійснення на нього виховного впливу.
У відповідності до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 665 грн. 60 коп.. 
Керуючись ст.ст.7, 33, 35, 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 17000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Реквізити для сплати штрафу:
отримувач коштів: ГУК у Кіров.обл./Кіров.обл./21081300;
код отримувача (ЄДРПОУ): 37918230;
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
код банку (МФО): 899998;
рахунок отримувача: UA658999980313000149000011001 (Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху);
код класифікації доходів бюджету: 21081300
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шісдесят п`ять гривень шістдесят копійок), реквізити для сплати:
стягувач: Державна судова адміністрація України;
отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106;
код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
код банку отримувача (МФО): 899998;
рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001;
код класифікації доходів бюджету: 22030106
Роз`яснити гр-ну ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений ч.1 ст.130 КУпАП (34000 грн. 00 коп.).
Постанова підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КУпАП.
Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області.
Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП копію постанови протягом трьох днів вручити або надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя   С.Ю.Атаманова