ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 р. 	Справа № 520/32807/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Строитель" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, по справі № 520/32807/25
за позовом Приватного підприємства "Строитель" 
до  Нововодолазького відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  третя особа  Нововодолазька селищна рада 
про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство «Строитель» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Нововодолазького відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Замлєлої Юлії Олександрівни, третя особа Нововодолазька селищна рада, в якому просить суд:
- скасувати постанову головного державного виконавця Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Замлєлої Юлії Олександрівни від 27 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 76987004 і зобов`язати зазначеного державного виконавця припинити виконавче провадження № 76987004.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 року у задоволенні заяви Приватного підприємства «Строитель» про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовлено. Позовну заяву Приватного підприємства «Строитель» до Нововодолазького відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Замлєлої Юлії Олександрівни, третя особа Нововодолазька селищна рада про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху та надано позивачу термін десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання ухвали суду представником позивача 02.01.2026 року надіслано заяву про усунення недоліків, разом з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у задоволенні заяви Приватного підприємства «Строитель» про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву Приватного підприємства «Строитель» до Нововодолазького відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Нововодолазька селищна рада про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 та направити справу до Харківського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що первинний позов ним подано в межах строку звернення до суду, однак, було повернуто. На думку позивача, процесуальний строк на повторне звернення позивача до адміністративного суду в порядку ч.8 ст.169 КАС України має бути визначений відповідно до припису ч.2 ст. 122 КАС України і становити шість місяців з дня отримання позивачем копії постанови Верховного Суду від 14.11.2025 , яка є остаточним рішенням у справі №520/3625/25. Водночас суд першої інстанції завідомо протиправно відмовив позивачу у реалізації захищеного нормою ч.8 ст.169 КАС України права позивача на повторне подання тієї ж самої позовної заяви, яку ним було подано 17 лютого 2025 року у справі №520/3625/25.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повертаючи позивачу позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду 17.12.2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду встановленого приписами ч.2 ст.287 КАС України, навіть після ознайомлення зі змістом постанови Верховного Суду від 14.11.2025 по справі №520/3625/25. Також, суд першої інстанції зазначив, що позивач, з моменту виникнення права на звернення до суду з даним позовом, не надав суду належних доказів на підтвердження неможливості такого звернення до суду через обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 5 КАС України закріплено право особи на звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та викладено перелік можливих способів їх захисту.
Загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частинами першою-третьою статті 122 Кодексу адміністративного суду України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст. 287 КАС України.
Відповідно п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Поряд з цим, у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2-16 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами ч.5 ст. 74 Закону №1404-VІІІ визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами п.п.1, 9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених ч.2 ст. 123 цього Кодексу.
Відповідно ч.8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Частинами 1, 2 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду, а також належного оформлення позову. Для цього особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Згідно ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Слід також враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати позов, усі можливі та залежні від неї дії у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку звернення до суду.
Вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
Так з матеріалів справи встановлено, що позовну заяву вперше позивачем було подано 17.02.2025 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27лютого2025 року у справі №520/3625/25 скаргу від 17 лютого 2025 року залишено без розгляду і закрито провадження у справі. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 19 червня 2025 року повернув позов ПП «Строитель» до Нововодолазького відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року апеляційну скаргу ПП «Строитель» на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі № 520/3625/25 повернуто скаржнику.
Частиною 2 статті 325 КАС України передбачено, що ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Вказана ухвала набрала законної сили 06.08.2025.
Згідно довідки про доставку електронного листа в електронний кабінет системи «Електронний Суд» ПП «Строитель» копію ухвали від 06 серпня 2025 року отримано 06.08.25 року о 21:21 год.
Постановою Верховного Суду від 14.11.2025 по справі №520/3625/25 касаційну скаргу Приватного підприємства «Строитель» залишено без задоволення. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року залишено без змін.
Згідно даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» постанову Верховного Суду від 14.11.2025 по справі №520/3625/25 доставлено 14.11.2025 року о 17:13 год. через систему «Електронний суд» до кабінету Приватного підприємства «Строитель».
Разом з тим, отримавши 14.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» копію постанови Верховного Суду від 14.11.2025 по справі №520/3625/25, позивач 17.12.2025 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою повторно, тобто після спливу більше ніж місяця з часу отримання постанови Верховного Суду.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в даній справі позивачем оскаржується постанову головного державного виконавця Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Замлєлої Юлії Олександрівни від 27 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 76987004.
Встановлений у частині 2 статті 287 КАС України десятиденний строк є спеціальним строком, в межах якого учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій можуть звернутися до суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Також, за правилами частині 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
Отже, вказані правові норми, які регулюють спірні правовідносини, встановлюють спеціальні скорочені строки звернення до суду щодо оскарження рішень та дій виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, та які починають обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення та дій державного виконавця.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2023 року у справі №640/13229/21.
Таким чином, законодавством встановлено спеціальні скорочені строки звернення до суду, а тому посилання позивача, що процесуальний строк на повторне звернення з позовною заявою має бути визначений відповідно до припису ч.2 ст. 122 КАС України і становити шість місяців з дня отримання позивачем копії постанови Верховного Суду від 14.11.2025 є безпідставним.
Крім того, підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що невиконання заявником вимог процесуального закону щодо належного оформлення позовної заяви, та як наслідок, повернення позивачу позову не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру та не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що право особи повторно звернутися з позовом після його повернення, що визначено норами Кодексу адміністративного судочинства України, не є абсолютним, таке звернення повинно бути в порядку, встановленому законом.
Сама по собі та обставина, що повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права на звернення до суду у будь-який момент після повернення вперше поданої позовної заяви без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Наведене відповідає висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 10 лютого 2022 року по справі № 815/4960/17.
Право позивача на повторне звернення з позовною заявою після її повернення не є абсолютним й окрім його реалізації без зайвих зволікань, позивач повинен довести, що повернення вперше поданої позовної заяви відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка подає позов.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі №120/18820/23, від 25 лютого 2026 року у справі №380/16620/24, в яких надавалась оцінка поважності пропуску строку на апеляційне оскарження у випадку повторного звернення до суду апеляційної інстанції.
Таким чином, повернення позову не позбавляє повторного звернення до суду, втім, таке повернення не означає наявність у особи права на подання повторного позову у будь-який строк після повернення первинної позовної заяви, а тому посилання позивача на пропущення строку звернення до суду у зв`язку з поверненням позову не є поважною причиною пропуску строку.
Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції від 06.08.2025 року про повернення апеляційної скарги набула законної чинності 06.08.2025 року та була отримана в цей день позивачем.
Ухвалою Верховного Суду від 23.09.2025 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Строитель», ухвалою Верховного Суду від 12.11.2025 року було призначено справу №520/3625/25 до касаційного розгляду, у вказаних ухвалах відсутні посилання на зупинення дії ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 року про повернення апеляційної скарги ПП «Строитель». Отже, відкриття касаціного провадження не зупинило дію ухвали апеляційного суду. В Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься посилання про набуття законної сили ухвали Другого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги - 06.08.2025 року.
Таким чином, позивач звернувся повторно з позовом до суду після спливу більше ніж чотирьох місяців після набрання законної сили ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги.
Між тим, позивачем не наведено поважних причин неможливості звернутись до суду з позовом з часу набрання законної сили ухвали Другого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави є неповажними, а тому позовну заяву слід повернути.
Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.
На підставі статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа “Стаббігс на інші проти Великобританії, справа “Девеер проти Бельгії”).
Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі “Мушта проти України” нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосудця і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28 березня 2006 року у справі “Мельник проти України”, № 23436/03, пункти 22-23).
Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, законне і обґрунтоване, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Строитель" - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 по справі № 520/32807/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова