Справа № 761/23444/22
Провадження №1-кп/761/1739/2026
В И Р О К 
іменем України

05 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
прокурора       ОСОБА_3 
обвинуваченого      ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду матеріали кримінального провадження №12013110100015413, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2013 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мари, Республіки Туркменістан, туркмена, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в місті Києві, раніше судимого:
- 29 квітня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
07.10.2013 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку 19 по пр-ту Перемоги в м. Києві, побачив припаркований автомобіль марки «ХондаСівік» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, що належить ОСОБА_5 . Підійшовши ближче до вказаного автомобіля, ОСОБА_4 на задньому сидінні вищезазначеного автомобіля помітив паперовий кольоровий пакунок та картонну коробку для мобільного телефону «Айфон 5». Після чого, рахуючи, що в даній коробці знаходиться мобільний телефон «Айфон 5», ОСОБА_4 вирішив повторно, шляхом проникнення у сховище, таємно викрасти коробку з телефоном та паперовий кольоровий пакунок.
Так, 07.10.2013 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку 19 по пр-ту Перемоги в м. Києві, підійшов до вищезазначеного автомобіля та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає із землі підняв глибу асфальту та наніс один удар цим куском асфальту по задньому лівому склу автомобіля, в результаті чого розбив його та дістав із заднього сидіння паперовий кольоровий пакунок, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє та картонну коробку для мобільного телефону «Айфон 5», що належить ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 , оглянувши картонну коробку для мобільного телефону «Айфон 5» та виявивши відсутність в ній телефону, викинув її на прибудинковій території неподалік від будинку 19 по пр-ту Перемоги в м. Києві та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, однак був помічений та зупинений випадковим перехожим, що в той час перебував неподалік.
А всього ОСОБА_4 таємно намагався заволодіти майном, що належить ОСОБА_5 , на загальну суму 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, однак довести свій умисел до кінця не зміг, з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав та надав наступні показання.
Так, ОСОБА_4 повідомив суду, що в нічний час 07.10.2013 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 19, помітив автомобіль марки «Honda Civic», у салоні якого побачив коробку з-під мобільного телефону. Діючи з корисливих мотивів та з метою наживи, він розбив скло зазначеного автомобіля, після чого виявив, що коробка з-під мобільного телефону є порожньою.
Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими безпосередньо у судовому засіданні.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.10.2013 року ОСОБА_5 повідомила, що 07.10.2013 року близько 03 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 19 виявила пошкодження власного авто НОМЕР_1 та крадіжку власних речей. (т. 2 ст. 18)
Протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 07.10.2013 року встановлено легковий автомобіль марки «ХондаСівік» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску. Даний автомобіль знаходиться в 10 метрах від парадного під`їзду будинку 19 по пр-ту Перемоги в м. Києві. З лівої сторони на задній пасажирській дверці розбито скло, на асфальтованому покритті знаходиться розбите скло. В середині салону вказаного авто на задньому пасажирському сидінні знаходяться рештки скла. З лівої сторони під заднім колесом автомобіля знаходиться шматок асфальтованого покриття розміром 20 на 20 см. Під час огляду прилеглої території за вище вказаною адресою між №2 та №3 парадним виявлено глянцеві вкладки з магазинів. Дані глянцеві вкладки знаходяться на відстані 7 метрів від парадного під`їзду №2 по периметру балкону в бік парадного №3. З лівої сторони від входу в парадний під`їзд №3 вище вказаної адреси за відстані 7 метрів від першого квартирного вікна з лівої сторони знаходяться глянцеві вкладки та диск «REX» червоного кольору. З правої сторони від входу в парадне №3 навпроти другого вікна на першому поверсі на відстані 7 метрів знаходиться глянцевий паперовий пакет жовтого кольору з написом «WOLF.UA», біля якого знаходиться глянцевий журнал. Також біля вказаних речей знаходиться червона картонна коробка. Під час огляду виявлено на вилучено на червоній коробці один папілярний слід пальця, на дерев`яних дверцях два сліди пальців рук, біля парадного №3 на рекламному вкладиші один папілярний слід пальця. (т. 2 ст. 22-32)
Згідно протоколу відібрання експериментальних зразків для експертного дослідження від 07.10.2013 року та дактилокарткою до нього, о/у СКР 1-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 відібрав зразки відбитків пальців рук в ОСОБА_4 (т. 2 ст. 33-34)
Відповідно до висновку експерта №822 від 29.10.2013 року з ілюстративною таблицею до нього, сліди папілярних узорів з розмірами 13х25мм позначеного N?1, з розмірами 13?20мм позначеного N?2, з розмірами 12х19мм позначеного N?3, з розмірами 18х29мм позначеного N?4, з розмірами 14х15мм позначеного N?5, з розмірами 18х28мм позначеного N?6, з розмірами 18х26мм позначеного N?7, вилучені під час огляду місця події від 07 жовтня 2013 року, а саме автомобіля 
«Хонда Сівік», д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Перемоги, 19 в м. Києві придатні для ідентифікації особи. Слід папілярного узору з розмірами 12х19мм позначеного N?3, залишений середнім пальцем лівої руки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід папілярного узору з розмірами 18х29мм позначеного N?4, залишений великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 ст. 37-42)
Разом з тим, судом досліджено надані стороною обвинувачення процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, якими підтверджуються законність проведених під час досудового розслідування процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішень та їх відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства.
У зв`язку з визнанням обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, клопотань про дослідження інших доказів, допиту потерпілої та свідків від учасників судового провадження не надходило, у зв`язку з чим суд обмежився дослідженням наявних письмових доказів, а також допитом обвинуваченого.
Суд, оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, встановлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, у межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладенні обставини, суд, призначаючи покарання, виходить з наступного.
Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У частині 2 ст. 65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані, що їх характеризують обвинуваченого.
Так, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. 
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 66 КК України не встановлено. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України не встановлено.
Суд, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, не вбачає підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України. 
Таким чином, виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, адже саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Крім того, судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначає ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року, зарахувавши в строк покарання частково відбуте ним за попереднім вироком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню за проведення експертизи №822 від 29.10.2013 року на суму 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 20 (двадцять) копійок підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не застосовувався. 
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання обчислювати з 05 травня 2026 року, зарахувавши у строк покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29.04.2024 року. 
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: паперовий пакунок; картонна коробка; три каталоги рекламної продукції; чотири рекламні листівки; диск; опечатаний поліетиленовий пакет, в якому знаходяться сім слідів папілярних узорів - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню на суму 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 20 (двадцять) копійок за проведення експертизи №822 від 29.10.2013 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Шевченківського районного 
суду міста Києва ОСОБА_7