П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/22781/25	

Головуючий І інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Кравченко К.В., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 16.10.2025р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАФОРМ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:
10.07.2025р. ТОВ «НОВАФОРМ», через представника-адвоката Сівоздрава А.А., звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Держмитслужби), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення від 26.06.2025р. №UA500020/2025/000190/2 про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA500020/2025/000310.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою здійснення митного оформлення товарів представником позивача (декларантом) було подано митну декларацію, в якій митна вартість товару визначена за основним методом, т.б. за ціною договору. На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товарів та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з деклараціями повний пакет документів, передбачений ч.2 ст.53 МК України. Однак, Одеська митниця, за результатами розгляду наданих документів встановивши спрацювання профілів ризику щодо можливого заниження митної вартості товарів та наявність розбіжностей у поданих до митного контролю документах, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів та ухваливши 26.06.2025р. рішення про коригування митної вартості та прийнявши відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ТОВ «НОВАФОРМ» - задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовані рішення Одеської митниці від 26.06.2025р. №UA500020/2025/000190/2 про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації №UA500020/2025/000310 від 26.06.2025р. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «НОВАФОРМ» витрати зі сплати судового збору у сумі – 33 3308 грн. 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 11.11.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2025р. і прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ «НОВАФОРМ» - залишити без задоволення.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025р. вказану вище апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
09.01.2026р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача категорично заперечував проти її задоволення та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення.
13.01.2026р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ТОВ «НОВАФОРМ» (код ЄДРПОУ 45051516) зареєстрований як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
14.08.2023р. між китайським суб`єктом господарювання «TCL AIR CONDITIONER (ZHONGSHAN) CO., LTD» (компанія із зареєстрованим офісом 59, Нанту Вест Роад, Нанту, Шонгжан, Гуандонг, 528427, Китай) (Продавець) та ТОВ «НОВАФОРМ» було укладено зовнішньо-економічний контракт №14/08 (а.с.11-14).
Відповідно до умов вказаного Контракту, «Продавець» продає, а «Покупець» (позивач) купує обладнання для систем повітряного кондиціонування, а також запасні частини та інструменти до цього обладнання. Продавець та ТОВ «НОВАФОРМ» вирішили, що товар буде поставлятися у відповідності до «ІНКОТЕРМС ІСС 2010р.». Для кожної партії вищезазначеного товару місце призначення та умови поставки визначаються в Проформа-інвойсі.
16.04.2025р., з метою виконання Контракту, Експортером (продавцем) було виставлено Позивачу комерційний інвойс, в якому встановлювалося перевезення товару з м.Наньша (Китай) до м.Одеси (Україна) таких товарів: 1) Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN07PTUAWF4 у кількості 350 штук - загальною сумою 10 395 доларів США; 2) Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU07PTUAWF4 у кількості 350 штук - загальною сумою 24 255 доларів США; 3) Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN09PTUAWF4 у кількості 350 штук - загальною сумою 11 340 доларів США; 4) Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU09PTUAWF4 у кількості 350 штук - загальною сумою 26 460 доларів США; 5) Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN12PTUAWF4 у кількості 351 штука - загальною сумою 14 215 доларів США; 6) Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU12PTUAWF4 у кількості 351 штука - загальною сумою 33 169, 5 доларів США.
Загальна вартість Товарів становить - 119 835 доларів США, яка фактично є ціною даного Контракту.
Відповідно до комерційного інвойсу №A25CI-AS259 від 16.04.2025 ТОВ «НОВАФОРМ» замовила у ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» послуги з організації перевезення вантажу (Товару) з м.Наньша (Китай) до м.Одеси (Київ).
23.06.2025 року декларантом, в інтересах ТОВ «НОВАФОРМ», було подано до відповідача митну декларацію № 25UA500020004703U3 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом (а.с.75-76).
У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: Системи кондиціювання повітря "спліт-системи". Зовнішні та внутрішні блоки. Зовнішні блоки заправлені хладагентом R32. Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN09PTUAWF4 -22шт; Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU09PTUAWF4 - 22шт (споживча потужність 0,775 кВт); Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN07PTUAWF4 - 350шт; Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU07PTUAWF4 - 350шт (споживча потужність 0,639 кВт); Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN12PTUAWF4 - 31шт; Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU12PTUAWF4 - 31шт (споживча потужність 1,005 кВт); Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN09PTUAWF4 - 328шт; Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU09PTUAWF4 - 328шт (споживча потужність 0,775 кВт); Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN12PTUAWF4 - 320шт; Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU12PTUAWF4 - 320шт (споживча потужність 1,005 кВт). Не мають радіопередавачів чи радіоприймачів. Цивільного призначення. Торговельна марка. Країна виробництва. Виробник - TCL AIR CONDITIONER (ZHONGSHAN) CO.,LTD.
Митну вартість товару декларантом було визначено за «основним» (першим) методом - ціною контракту.
Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи:
- Пакувальний лист (Packing list) Б/Н 16.04.2025
- Рахунок-проформа (Proforma invoice) PI-P20241206001 06.12.2024
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) A25CCI-AS259 16.04.2025
- Домашній коносамент (House bill of lading) S0125040472 21.04.2025
- Навантажувальний документ (Bordereau) 00009345 20.06.2025
- Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C4413B0123/02242 18.06.2025
- Лiцензiя на iмпорт товарiв (Import licence) 4432-11/1116-07 04.06.2025
- Некласифікований комерційний документ Специфікація №1 13.05.2025
- Некласифікований комерційний документ Специфікація №2 13.05.2025
- Некласифікований комерційний документ Специфікація №3 13.05.2025
- Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н 15.01.2025
- Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н 24.02.2025
- Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н 03.03.2025
- Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н 09.04.2025
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги РФ - 25768 23.06.2025
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 2306/02 23.06.2025
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 3 08.10.2024
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 14/08 14.08.2023
- Договір про надання послуг митного брокера 127/06-2024 03.06.2024
- Договір (контракт) про перевезення 3101/25 31.01.2025
- Копія митної декларації країни відправлення 516620250660455436 18.04.2025.
Однак, Одеською митницею, за результатами опрацювання поданих документів, було повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
1) виписку з бухгалтерської документації;
2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
3) копію митної декларації країни відправлення;
4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
26.06.2025р. до митного органу надійшов лист декларанта №288 від 22.06.2025р. щодо надання додаткових документів, а саме було додано наступні документи: прайс-лист від 02.12.2024 б/н; видаткові накладні від 08.05.2025 №Нф-00002858, від 08.05.2025 №Нф-00002855, від 14.05.2025 №Нф-00003068; переклад декларації країни експортера; лист ТОВ «Клевер-Тім» від 23.06.02025; експертний висновок від 26.06.2025 №ТЦ-507.
Разом з тим, 26.06.2025 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000190/2 за митною декларацією №25UA500020004703U3 (а.с. 27).
Так, у вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема:
1) у декларації країни відправлення від 18.04.2025 № 516620250660455436 внесені коди товарів відмінні від кодів в поданій до митного оформлення декларації, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;
2) надана копія митної декларації країни відправлення надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МКУ або іншу іноземну мову міжнародного спілкування, не містить дати експорту та відміток митних органів країни відправлення, що свідчили б про факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації. Наявний на бланку митної декларації QR-код не зчитується. Шрифт зазначених даних заповнених граф копії митної декларації візуально відрізняється та виділяється у різних графах декларації. Отже надана декларація не може розглядатися для підтвердженої заявленої декларантом митної вартості;
3) у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.04.2025 № A25CCI-AS259 відсутні реквізити для оплати;
4) поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB ZHONGSHAN. На вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця належить витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судно. Також, з огляду на маршрут транспортування товару (Nansha-Odessa) при умовах поставки FOB ZHONGSHAN, експедитор повинен надавати послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Nansha. Однак, відомості про вартість витрат таких послуг, які є складовими митної вартості, не включені у графу 21 декларації митної вартості до ЕМД від 23.06.2025 № UA500020/2025/004703 та відсутні у поданих документах.
Митним органом було обрано метод визначення митної вартості – «резервний» метод.
У рішенні, також, зокрема, зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄAIC Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару № 1 є більшим і становить 6,62 дол. США/кг (МД від 06.06.2025 № UA500020/2025/004250), ніж заявлено декларантом - 4,17 дол. США/кг.
Крім того, в той же день, т.б. 26.06.2025 року, Одеською митницею також було оформлена й картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000310, в якій зазначено про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (а.с. 28).
Не погоджуючись із такими діями та рішенням Одеської митниці, вважаючи їх протиправними та такими, що прийняті без урахування усіх обставин справи, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Згідно з визначенням, наведеним у ч.1 ст.4 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), «митним контролем» - є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. 
Як слідує зі змісту положень ст.49 МК України, «митна вартість товарів» - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як слідує зі змісту положень ст.246 МК України, метою митного оформлення - є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Так, як передбачено приписами ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування ж, згідно ст.257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
У відповідності до вимог ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 МК України чітко визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Положеннями ч.ч.4,5 ст.58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як загально відомо, згідно із ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як передбачено ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст.53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З аналізу ч.ч.1,2 ст.53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п.п.3.16 та 6.2 «Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI «Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Як визначено ч.4 ст.53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частиною 5 ст.53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Як вже зазначалося вище, відповідно до вимог ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Враховуючи вищевикладене, системний аналіз положень ч.3 ст.53, ч. 1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.
Відповідно до приписів ч.ч.3,4 ст.53 МК України, право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Так, як відомо, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч.3 ст.53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача чітко зазначити конкретні обставини, які безпосередньо викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція з цих питань висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.
Так, що стосується позиції відповідача щодо нібито неможливості ідентифікації експортної операції з конкретною поставкою, судова колегія зазначає наступне.
Так, Одеська митниця у своєму рішенні вказує, що у митній декларації країни відправлення від 18.04.2025р. №516620250660455436 внесені коди товарів відмінні від кодів в поданій до митного оформлення декларації, а тому, неможливо ідентифікувати експортну операцію з відповідною поставкою.
Як вбачається з матеріалів справи, дійсно в комерційному інвойсі від 16.04.2025 ідентифікаційний код Товарів зазначено як « 8415 10 90 00», однак у митній декларації країни відправлення зазначено дещо інший код « 8415 10 21 00». Проте, це не спричиняє неможливість ідентифікувати експортну операцію з відповідною поставкою, оскільки кількість товарів, їх найменування, вага та ціна співпадають в усіх документах, необхідних для визначення митної вартості товару.
Так, в наявному у справі комерційному інвойсі зазначені такі товари:
1) Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN07PTUAWF4 у кількості 350 штук загальною сумою 10 395 доларів США;
2) Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU07PTUAWF4 у кількості 350 штук загальною сумою 24 255 доларів США;
3) Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN09PTUAWF4 у кількості 350 штук загальною сумою 11 340 доларів США;
4) Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU09PTUAWF4 у кількості 350 штук загальною сумою 26 460 доларів США;
5) Внутрішній блок кондиціонеру Hyundai ARN12PTUAWF4 у кількості 351 штука загальною сумою 14 215 доларів США;
6) Зовнішній блок кондиціонеру Hyundai ARU12PTUAWF4 у кількості 351 штука загальною сумою 33 169, 5 доларів США.
Загальна кількість даних товарів визначена в комерційному інвойсі становить 2102 штуки, загальною вартістю 119 835 доларів США.
У митній декларації країни відправлення від 18.04.2025 №516620250660455436 зазначено, що підлягають експорту ті ж самі внутрішні та зовнішні блоки кондиціонерів моделей Hyundai ARN07PTUAWF4 (350 шт), Hyundai ARU07PTUAWF4 (350 шт), Hyundai ARN09PTUAWF4 (350 шт), Hyundai ARU09PTUAWF4 (350 шт), Hyundai ARN12PTUAWF4 (351 шт), Hyundai ARU12PTUAWF4 (351 шт) у загальній кількості 2102 штуки, а загальна вартість товару становить 119 835 доларів США.
Слід звернути увагу, що дана обставина підтверджується митною декларацією країни відправлення від 18.04.2025р. №516620250660455436 та її перекладом, копії яких було надано декларантом до митного оформлення та які наявні в матеріалах справи.
Тобто, як у комерційному інвойсі, так і в митній декларації країни відправлення наявна така сама кількість товару, ідентичні найменування (марка, модель) та однакова вартість даного товару.
Окрім цього, така сама кількість товару, ідентичні найменування та однакова вартість товару зазначена і в інших документах, необхідних для підтвердження митної вартості товару, а саме: Пакувальному листі та в специфікаціях даного товару, які створені на підставі комерційного інвойсу від 16.04.2025р.
При цьому, варто зазначити, що вага Товару, яка вказана в митній декларації країни відправлення, теж співпадає із вагою товару визначеного в Пакувальному листі та в специфікаціях даного товару:
- У декларації країни відправлення, вага брутто становить 35057,26 кг, а нетто - 31364,7 кг.
- У Пакувальному листі вага брутто становить 35057,26 кг, а нетто - 31364,7 кг.
- У специфікаціях даного товару загальна вага брутто становить 35057,26 кг, а нетто 31364,7 кг.
Дані обставини підтверджуються Пакувальним листом (Packing list), специфікацією №1 від 13.05.2025, специфікацією №2 від 13.05.2025р., специфікацією №3 від 13.05.2025р., копії яких додаються.
Враховуючи вищенаведені обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, погоджується з доводами позивача про те, що усі документи, які були надані для підтвердження митної вартості товарів, стосуються одних і тих самих товарів, з одними і тими самими якісними та кількісними характеристиками, а тому відповідач на підставі даних документів міг ідентифікувати дану поставку з відповідними експортними операціями.
Що ж стосується відсутності реквізитів для оплати в комерційному інвойсі, то апеляційний суд з цього приводе зазначає наступне.
Так, відповідач у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів вказує, що у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.04.2025р. №А25ССІAS259 відсутні реквізити для оплати.
Проте, слід зауважити, що банківські реквізити сторін вказані у контрактах та доповненнях до них, а інвойси - надаються виключно продавцем покупцеві та містять перелік товарів і послуг, їх кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити.
У першу чергу, в інвойсі вказуються умови поставки, порти відвантаження і постачання, посилання на контракт, за яким виписується даний інвойс, підпис та печатка сторін контракту. Зазначення в інвойсі банківських реквізитів не є обов`язковим, тому як зазвичай банківські реквізити вказуються в контракті (у даному випадку реквізити наявні в контракті), а для їх зміни може бути укладена додаткова угода до контракту.
Як вбачається з матеріалів справи, в комерційному інвойсі від 16.04.2025р. вказано, що інвойс виставляється ТОВ «НОВАФОРМ» від Експортера на підставі контракту №14/08 від 14.08.2023р.
Відповідно до п.4.1. Контракту, ціни на кожну конкретну партію Товару визначені в Проформа-інвойсах, інвойсах, встановлені в доларах США.
Згідно з п.5.1. Контракту, платіж за Товар по відповідному інвойсу проводиться Покупцем (Позивачем) прямим банківським переказом на рахунок Продавця.
Слід зазначити, що в розділі 5 та 12 даного Контракту зазначені банківські (розрахункові) реквізити Продавця, на які має здійснюватися оплата за інвойс.
Враховуючи вищевикладені обставини, можна дійти висновку, що Позивач та Експортер, в даному випадку, чітко визначили умови оплати за інвойсами, а тому відсутність банківських реквізитів в комерційному інвойсі не впливає на його зміст і не може вважатися фактором ризику для можливого заниження митної вартості товарів.
Щодо не включення послуг розвантаження, перевантаження та обробки товару в митну вартість товару, суд 2-ї інстанції зазначає таке.
Так, митний орган у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів константував, що позивач не включив в митну вартість товару послуги розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Наньша (Nansha).
Як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, експедитором у міжнародному перевезені даних товарів було ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ», яке зобов`язалося надати Позивачу такі послуги:
1. Міжнародне морське перевезення вантажу за межами державного кордону України Nansha-Odesa;
2. Страхування контейнерного обладнання на території України;
3. Вантажно-розвантажувальні роботи на території України;
4. Транспортно-експедиційне обслуговування на території України.
Дана обставина підтверджується рахунком №РФ-25768 від 23/06/2025 р., копія якого додана до матеріалів справи.
Крім того, як вбачається зі змісту листа ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 23.06.2025р., вартість міжнародного перевезення за маршрутом Nansha-Odesa, згідно з коносаменту S0125040472, контейнер FFAU1534929, CMAU8937234, ECMU7331380, - складає 463 708,03 грн. Окрім цього, вказано про страхування контейнерного обладнання на території України, що складає 3 114,30 грн, однак, дане страхування вантажу фактично не проводилося.
Також, у наявному у справі інформаційному листі до довідки про транспортні витрати від 25.06.2025р. зазначається, що вартість послуг з організації перевезення вантажу за межами державного кордону України становить 463708,03 грн.
Дані обставини підтверджуються довідкою про транспортні витрати №2306/02 від 23.06.2025р. та інформаційним листом до довідки про транспортні витрати за вих. №2306/02 від 23.06.2025р.
Враховуючи всі вищенаведені документи, можна дійти висновку, що вартість усіх послуг, які надавалися за межами державного кордону України, в загальному розмірі становить 463708,03 грн. Послуга міжнародного перевезення за маршрутом Nansha-Odesa фактично включає в себе як саме перевезення, так і розвантаження, перевантаження та обробку товарів.
Крім того, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів також вказано, що ТОВ експедитора зазначила складові митної вартості нарахування до ціни договору, а саме суму 463 708,03 грн, яка фактично була сплачена за міжнародне перевезення товарів, яке включало в себе розвантаження, перевантаження та обробку товарів в порту Наньша (Nansha).
Тобто, Позивач включив в митну вартість товарів послуги за міжнародне перевезення товарів, яке передбачало розвантаження, перевантаження та обробку товарів в порту Наньша (Nansha).
Враховуючи вищенаведені обставини, доводи відповідача щодо можливого заниження митної вартості товарів є необгрунтованими і безпідставними.
Що стосується експертного висновку №Ц-507 від 26 червня 2025 р., то суд 2-ї інстанції зауважує на такому.
Так, 26.06.2025р. позивач надав Відповідачу перелік додаткових документів, серед яких був й експертний висновок №Ц-507 від 26.06.2025 р.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «НОВАФОРМ», діючи з метою встановлення ринкової вартості на кондиціонери ТМ Hyundai, що імпортуються в Україну, відповідно до Контракту №14/08 від 14.08.2023 р. із Китаю, звернулась до Київської торгово-промислової палати.
За результатами дослідження експертом Київської торгово-промислової палати було встановлено, враховуючи ціноутворюючі фактори контракту (пряма поставка від товаровиробника, значні об`єми та регулярність поставок, передоплата та ін.), а також рекомендації довідково-інформаційної літератури по розрахунку зовнішньоекономічних (контрактних) цін, експертом зроблено висновок про те, що контрактна (ринкова) вартість досліджуваної продукції, що одержується відповідно до Контракту №14/08 від 14.08.2023 р. на умовах поставки FOB-Чжуншань, Китай, може становити:
- Модель ARN07PTUAWF4 внутрішній блок 29.70 USD/шт
- Модель ARU07PTUAWF4 внутрішній блок 69.30 USD/шт
- Модель ARN09PTUAWF4 внутрішній блок 32.40 USD/шт
- Модель ARU09PTUAWF4 внутрішній блок 75.60 USD/шт
- Модель ARN12PTUAWF4 внутрішній блок 40.50 USD/шт
- Модель ARU12PTUAWF4 внутрішній блок 94.50 USD/шт..
Дана обставина підтверджується експертним висновком №Ц-507 від 26 червня 2025 р.
З вищезазначеного, експертом встановлено, що ціни вказані в комерційному інвойсі до Контракту №14/08 від 14.08.2023 р. повністю відповідають їх ринковій вартості, завищення ціни немає.
Однак, як свідчать матеріали справи, даний висновок Відповідачем фактично був безпідставно залишений поза увагою, і митний орган, в свою чергу, навіть не обґрунтував підстави неврахування цього висновку.
У постанові від 21.04.2021р. у справі № 820/307/17 Верховний Суд, у якості підстави для визнання незаконним та скасування рішення митного органу, зазначив, що митним органом не вказано, які саме конкретні розбіжності або невідповідності в поданих позивачем до митного оформлення документах стали підставою для невизнання встановленої ним митної вартості товару, як і не наведено обставин, що вплинули на таке коригування; зі змісту оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи/або помилковим.
Також, судова коелгія зазначає, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Так, встановивши, що подані документи містять розбіжності, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів та які саме показники цих документів містять розбіжності.
Встановивши, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме документи та яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не містять подані декларантом документи.
Аналізуючи зазначені норми, Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року по справі №21-591а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
За викладених вище обставин, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази, погоджується з доводами позивача, які врахував і суд 1-ї інстанції, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
За таких обставин, у митного органу були відсутні правові підстави вимагати у декларанта подання додаткових документів за переліком ч.3 ст.53 МК України.
Отже, в даному випадку, митним органом було безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною контракту.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначеним ст.2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що оскаржувані рішення відповідача від 26.06.2025р. дійсно є протиправним та такими, що підлягають скасуванню.
Інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується і ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення має засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 30.06.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: К.В. Кравченко 

В.О. Скрипченко