ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №945/89/26 
Провадження №2/477/1129/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Саукової А.А.,
з секретарем –Котовою О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,
ВСТАНОВИВ:
До Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
Представник позивача – ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання матері ОСОБА_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.
Також представник позивача просила витребувати докази у Головного управління ДПС у Миколаївській області.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання, у відповідності до положень ст. 128, 130 ЦПК України, повідомлена належним чином, відзив не подав. 
Ухвалою суду від 29 червня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку. 
У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, що підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 04.04.2004 року, серія НОМЕР_2 , отримує пенсію у розмірі 4 650,20 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 15.01.2026 року.
Позивачка має повнолітню доньку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , повторно виданого 16 січня 2026 року, матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 .
ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка і стала ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 16.01.2026 року, актовий запис від 10 лютого 2012 року, №8.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 16.01.2026 року, ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка і стала ОСОБА_2 , згідно з актовим записом від 10 листопада 2011 року №127.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 донька ОСОБА_1 .
Представник позивача зазначає, що становище позивачки є скрутним, оскільки у неї маленький рівень доходу у вигляді пенсії, при цьому через похилий вік та, як наслідок, погіршення стану здоров`я з віком, позивачка потребує медичної допомоги, придбання лікарських препаратів, терапії, збалансованого та в достатній мірі харчування. Позивачка має щомісячні витрати за надання комунальних послуг, таких як газ, доставка газу, електропостачання, вода та водовідведення.
Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, у зв`язку з чим, мати відповідача перебуваючи в скрутному матеріальному становищі потребує матеріальної допомоги і вимушена звернутися до суду для примусового стягнення із доньки аліментів на її утримання.
Представником позивача надано розрахункові книжки з оплати комунальних послуг згідно яких середня щомісячна оплата комунальних послуг становить 3 515,26 грн.
Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.
Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи (ст.75 СК України).
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, згідно з ч. 2ст. 205 СКпри визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.
З огляду на зазначене вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.
Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. 
Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц.
Із матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 .
Позивачка має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 04 квітня 2006 року № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .
Згідно наданих матеріалів, вбачається, що після сплати комунальних послуг, залишок пенсії складає менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачений ЗУ « Про Державний бюджет на 2026 рік», отже, суд дійшов висновку, що вона потребує матеріальної допомоги.
Судом було витребувано від Головного управління ДПС у Миколаївській області інформації щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела нарахованого доходу ОСОБА_2 . З наданої відповіді вбачається, що з вересня 2025 року ОСОБА_2 працевлаштована та отримує доходи.
Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, проживає сама, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на оплату житла та комунальних послуг.
Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітня донька. На сьогоднішній день відповідач не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання.
При цьому суд враховує, що будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачка не може надавати матеріальну допомогу матері, матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі статті 141 ЦПК України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 331,20 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі частини з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20 січня 2026 року .
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя   А.А.Саукова