Справа № 127/20667/25
Провадження № 2/127/4358/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Свинобой С.В., 
з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Чуприни О.М.,
представника відповідача-позивача ОСОБА_2 - адвоката Сінкевич Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей, -
В С Т А Н О В И В :
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, в якому просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 з 12.08.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2023. Від вказаного шлюбу сторони мають двох доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В лютому 2022 року сторони переїхали жити до матері відповідачки в с. Пирогово. В березні 2023 року позивач дізнався про відносини дружини з іншим чоловіком, тому вони вирішили пожити окремо, внаслідок чого позивач зібрав свої особисті речі, речі дітей та переїхав з дітьми жити до його батьків в будинок АДРЕСА_1 . За взаємною згодою було вирішено, що відповідачка буде періодично провідувати дітей, так як діти потребували спілкування з нею також, однак їх постійним місцем помешкання буде будинок де мешкає та зареєстрований позивач. За період проживання з дітьми без дружини стосунки з дітьми стали більш дружні. Позивач створив для дітей належні умови для проживання, вони мали окрему кімнату, кожна мала своє ліжко, шафу де були їх особисті речі та іграшки, у ОСОБА_6 був стіл для виконання домашнього завдання. Зі слів ОСОБА_6 вони з сестрою не могли знайти спільну мову з співмешканцем відповідачки, хоча відповідачка постійно наголошувала, що він гарна людина, однак будь-яких дій на підтвердження довірительних стосунків та бажання спілкуватись та піклуватись про дітей він не виявляв. У 2024 році позивач почав помічати, що відповідачка виявляє бажання брати для побачень лише ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 повинна була залишатись з позивачем в цей час. Відповідачка лише пояснювала, що їй некомфортно з молодшою дочкою, вона не розмовляє і зрозуміти її їй важко. Відповідно до встановленого діагнозу у ОСОБА_7 має місце затримка мовного розвитку, дитина перебуває на обліку.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2024 було стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей. 
На початку січня 2025 року відповідачка виявила бажання зустрітись з ОСОБА_6 , однак після побачення з дитиною відмовилась привести її до місця постійного помешкання. Позивач намагався зв`язатись з відповідачкою та вирішити виниклий конфлікт мирним шляхом, однак ОСОБА_2 заблокувала телефон. Так фактично ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стали мешкати окремо. Наприкінці 2024 року та на початку 2025 року позивач в черговий раз почав обстеження ОСОБА_7 з питання визначення фактичних причин затримки її мовного розвитку. Дитині було вже п`ять років і потрібно було вирішувати питання з її навчанням у школі, а відвідування логопеда суттєвих змін у мовному розвитку дитини не принесли. Для цієї мети необхідно було пройти обстеження у Вінницькій психіатричній лікарні. Однак, під час прийому у психіатра в січні 2025 року відповідачка вчинила сварку, заперечила щодо госпіталізації дитини для обстеження, заявила, що дитина цілком здорова і їй не потрібні лікарі, достатньо логопеда. Потім попросила дочку забрати на декілька днів, щоб вони поспілкувались з сестрою, однак в подальшому відмовилась привести її до позивача. Проживають і ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 на даний час у зйомній двокімнатній квартирі разом з матір`ю та її співмешканцем у м. Вінниці. Квартира потребує ремонту, так як здається власниками періодично різним особам. Дівчата проживають разом у кімнаті 9 кв.м., що є недостатнім для розвитку кожної з дочок, що негативно впливає на психологічний стан ОСОБА_7 . А якщо врахувати, що її перебування в соціумі обмежується матір`ю, вона не отримує відповідної психологічної та медичної допомоги, то така ситуація ймовірно може призвести до негативних наслідків для ОСОБА_7 . На даний час відповідачка, як мати не приділяє молодшій дочці ОСОБА_7 належної уваги та турботи, що свідчить про неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Дівчинка потребує постійного нагляду та опіки. Для неї не створені належні умови для проживання. На даний час їй необхідно загальне обстеження у психіатра для з`ясування фактичних причин затримки мовного розвитку, а можливо і інших причин вже встановленого діагнозу. За вище викладених обставин позивач вважає, що постійне проживання дочки ОСОБА_7 разом з матір`ю не тільки не відповідає інтересам дитини, а й шкодить її здоров`ю, як фізичному так і психологічному. Тому в інтересах дитини ОСОБА_7 є необхідним та доцільним визначати її місце проживання разом з батьком. Позивач працює вдома, здійснює догляд за ОСОБА_8 , яка мешкає на даний час з ним, тому проживання ОСОБА_7 було б для дитини доцільним та відповідало б її інтересам. Позивач добре розуміє всі жести, якими дочка виражає свої бажання. Позивач ніколи не заперечував і не буде заперечувати щодо спілкування ОСОБА_7 з сестрою та матір`ю. Дівчинка більш прихильна до батька, ніж до матері. У позивача є час щоб відвідувати з ОСОБА_7 лікарів та зайнятись з`ясуванням фактичних причин затримки мовлення та забезпечити дитині надання медичної допомоги, зможе скористатись допомогою рідних людей, тому всі разом зможуть допомогти ОСОБА_7 одужати. Позивач має змогу забезпечити утримання ОСОБА_7 , тому звернувся до суду із вказаним позовом.
04.08.2025 від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, у відзиві вказувала, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки стосунки відповідачки з її теперішнім цивільним чоловіком склалися значно пізніше, після її переїзду від своєї матері, а причиною припинення подружнього життя між сторонами була агресивна поведінка позивача відносно відповідачки. Переїзд до матері відповідачки був помилковим рішенням подружжя, оскільки спільне життя двох родин в одному житловому приміщенні було напруженим , постійно відбувалися конфлікти і сварки, тому подальше проживання з матір'ю відповідачки було неможливим. Всі ці обставини в сукупності сприяли припиненню подружнього життя, відповідачка фактично залишилася без житла та засобів до існування, тому вимушена була на деякий час залишити дітей з батьком, щоб мати можливість влаштуватися на роботу та винайняти житло. Відповідачка увесь час, який діти проживали окремо від неї, постійно відвідувала їх, підтримувала матеріально (купувала одяг, продукти харчування). Відповідачка, розуміючи свій обов`язок щодо утримання дітей, визнала позов про стягнення з неї аліментів на утримання дітей на користь позивача та сумлінно їх сплачувала до того часу, поки діти стали проживати з нею. Також не відповідають дійсності і обставини щодо дружніх стосунків позивача з дітьми, навпаки, діти ставляться до нього насторожено, навіть в певній мірі з відчуттям страху. Вказана обставина визнається і самим позивачем у поданому ним позові. Не є вірними і доводи позивача стосовно того, що діти не знаходять спільної мови з цивільним чоловіком відповідачки, що менша донька залишається вдома сама або в піклуванні старшої сестри, що відповідачка працює та не здійснює належного догляду за дітьми, не займається здоров`ям та розвитком меншої доньки. Крім того, проживання сестричок окремо одна від одної, негативно впливатиме на їхні психоемоційний стан, оскільки вони від народження постійно разом, розуміють одна одну, мають тісний емоційний зв`язок. Розлука з сестричкою може негативно вплинути і на здоров`я ОСОБА_7. Окремої уваги суду заслуговує той факт, що з матеріалів справи вбачається наявність у позивача оформленої відстрочки від мобілізації по догляду за ОСОБА_8 . Отже, позивач є особою, придатною до проходження військової служби, тому, у разі закінчення терміну дії відстрочки, відмови у її продовженні може бути мобілізований для виконання свого військового обов`язку. Враховуючи зазначене, виходячи з того, що дитиною опікується відповідачка, а також відсутність даних очевидної протиправної поведінки матері щодо дитини, можна зробити висновок, що визначення місця проживання дитини із батьком не буде відповідати інтереси дитини, у дитини вже організований побут до якого вона звикла і зміна місця проживання дитини є недоречною.
Також 04.08.2025 до суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей, в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 стягнути судові витрати.
Зустрічний позов мотивований тим, що після фактичного припинення шлюбних стосунків ОСОБА_9 фактично залишилась без житла та засобів до існування, тому вимушена була на деякий час залишити дітей з батьком, щоб мати можливість влаштуватись на роботу та винайняти житло. Увесь час, який діти проживали окремо від матері ОСОБА_2 , вона постійно відвідувала їх, підтримувала матеріально (купувала одяг, продукти харчування). Розуміючи свій обов`язок щодо утримання дітей, ОСОБА_2 визнала позов про стягнення з неї аліментів на утримання дітей на користь позивача та сумлінно їх сплачувала до того часу, поки діти не стали проживати з нею. На даний час жодна зі сторін не володіє на праві приватної власності житлом, тому наявність у матері позивача за первісним позовом ОСОБА_1 будинку не є беззаперечним свідченням того, що батько спроможний забезпечити дітям кращі умови проживання в порівнянні з їх матір`ю. Разом з тим, при вирішенні спору щодо місця проживання дітей варто враховувати прихильність до кожного з батьків, участь кожного з них у їхньому розвитку, а також стать дітей та того з батьків, з ким вони будуть проживати. Оскільки у сторін від шлюбу народилось дві доньки, то беззаперечним фактом є те, що про їх розвиток, психологічні потреби краще подбає саме жінка. При вирішенні спору про місце проживання дітей особливої уваги заслуговує те, що менша донька сторін ОСОБА_7 має певні вади розвитку, майже не розмовляє, потребує постійної уваги, медичних обстежень та допомоги фахівців, зокрема логопеда. Всі ці потреби забезпечує саме матір дівчинки, яка постійно відвідує з донечкою логопеда, проходить необхідні обстеження, завжди поруч та забезпечує необхідну дитині увагу та турботу. Крім того, проживання сестричок окремо одна від одної, негативно впливатиме на їхній психоемоційний стан, оскільки вони від народження постійно разом, розуміють одна одну, мають тісний емоційний зв`язок. Розлука з сестричкою може негативно вплинути і на здоров`я ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_1 має намір визначити місце проживання лише меншої доньки, тобто свідомо намагається розлучити дітей одна з одною. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2025 прийнято до провадження суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей до спільного розгляду із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження із первісним позовом.
Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2025, від 24.09.2025 було витребувано від Служби у справах дітей Вінницької міської ради висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком чи про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю. 
В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Чуприна О.М. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту первісної позовної заяви, просили первісний позов задоволити повністю, а зустрічний позов задоволити частково. ОСОБА_1 зазначив, що визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з батьком відповідатиме її інтересам, оскільки батько буде вживати заходів щодо з`ясування дійсних причин чому ОСОБА_7 не розмовляє та лікувати дитину, чого матір`ю дитини не робиться. ОСОБА_1 як батько дитини ОСОБА_7 спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійне піклування та розвиток, він має належні житлово-побутові умови, приділяє дитині багато уваги, ніколи не заперечував і не буде заперечувати щодо спілкування ОСОБА_7 з сестрою та матір`ю.
Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Сінкевич Л.О. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту зустрічної позовної заяви. Суду пояснили, що в інтересах дітей буде визначити їх місце проживання з матір`ю, оскільки не можна розлучати дітей, які постійно проживали разом, мають тісний зв`язок. Наразі мати дітей має постійну роботу, отримує хоча й не дуже високу зарплатню, однак достатнього рівня, що дозволяє їй орендувати житло, забезпечувати дітям харчування, одяг, речі першої необхідності, іграшки, тощо. Мати приділяє належну увагу меншій доньці ОСОБА_7 , забезпечує їй комплексне медичне обстеження, заняття з логопедом та інше.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/011/70736 від 20.11.2025 про доцільне визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 .
Малолітня ОСОБА_5 , 2017 р.н. в судовому засіданні пояснила, що бажає проживати лише з мамою і молодшою сестрою, оскільки їй добре з мамою і спокійно, мама їм з сестрою купує все необхідне та іграшки, проводить з ними час. ОСОБА_6 повідомила, що в неї добрі відносини з сестрою, вони розуміють одна одну, граються разом. ОСОБА_6 повідомила, що категорично не бажає проживати з батьком, оскільки коли вона проживала в тому будинку, то батько постійно сварився з своєю мамою, кричав, а також батько кричав на неї, коли їй щось було незрозуміло з уроками. 
В судовому засіданні практичний психолог Вінницького міського центру соціальних служб ОСОБА_10 підтримала надані нею психологічні характеристики на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пояснила, що розлучення сестер між собою та з матір`ю є неприпипустимим, оскільки це негативно вплине на розвиток дітей та суперечить принципу найкращих інтересів дитини.
Свідок ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача-відповідача ОСОБА_1 , суду пояснила, що з моменту одруження син ОСОБА_1 з невісткою ОСОБА_2 проживали в її будинку, але невістка завжди хотіла жити окремо. За час проживання в будинку свідка, невістка не займалася вихованням і доглядом дітей, а все робив ОСОБА_1 . Потім вони разом з дітьми пішли проживати на квартиру, а коли почалася війна, то перейшли проживати до матері ОСОБА_2 . Між ОСОБА_2 і її матір`ю почалися суперечки через гроші, тому син ОСОБА_1 з дітьми повернувся проживати в будинок свідка, а ОСОБА_2 захотіла влаштувати своє особисте життя і жила окремо від дітей. За 1,5 роки ОСОБА_2 приходила до дітей рідко і до себе брала їх рідко, до молодшої дочки ставилася завжди прохолодно. Діти сумували за мамою. Між дітьми стосунки нормальні. Наразі свідок має можливість бачити і спілкуватися лише з молодшою онукою, відвідуючи її в дитячому садочку, оскільки невістка заблокувала її спілкування з обома дітьми. У будинку свідка є всі умови для проживання онуки, а саме облаштована окрема кімната, біля будинку є садок, подвір`я. Вважає, що ОСОБА_7 буде краще жити з батьком, він буде про неї дбати, лікувати і зробить дитині комплексне обстеження щодо з`ясування причин затримки мовлення в дитини, чого матір`ю дитини не робиться.
Свідок ОСОБА_11 , яка є сестрою ОСОБА_1 , надала суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 . 
Заслухавши пояснення сторін, їх представників, думку малолітньої дитини ОСОБА_5 , свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 12.08.2015 сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2023 (а.с. 12, 27).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 15, 16).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2026 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.02.2024 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-14). На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист (а.с. 24).
Випискою АТ КБ «Приватбанк» від 15.05.2025 підтверджується, що ОСОБА_1 отримував аліменти з грудня 2024 року по лютий 2025 року на утримання дітей від ОСОБА_2 (а.с. 26).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2026 по цивільній справі №127/15396/25 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 , присуджених з неї на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2024 у справі №127/4673/24. Звільнено з 01.03.2025 ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються з неї на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2024 у справі №127/4673/24.
Позивач-відповідач ОСОБА_1 та молодша донька сторін ОСОБА_4 , 2019 р.н. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з реєстру Вінницької територіальної громади від 16.01.2025 (а.с. 17-18).
Відповідач-позивач ОСОБА_2 та старша донька сторін ОСОБА_5 , 2017 р.н. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з реєстру Вінницької територіальної громади від 29.01.2025 та від 15.07.2025 (а.с. 32, 87).
Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №871 від 26.06.2025, згідно з Актом проведення обстеження сім`ї №К/08/17490 від 14.03.2025 позивачу-відповідачу ОСОБА_1 з 01.03.2025 по час видачі довідки було призначено компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі за бабусею ОСОБА_8 . Загальна сума доходу за період з 01.03.2025 до 01.07.2025, за винятком аліментів, становила 10613,32 грн. (а.с. 19 та на звороті).
Згідно з довідкою громадської організації «Логоклуб» №75 від 28.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала заняття логопеда та логопедичний масаж з 27.01.2024 по 18.01.2025 (а.с. 20).
Відповідно до медичної довідки від 04.02.2025, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час відмічається затримка етапів розвитку. Від консультації психіатра мама відмовилася. Дитина потребує подальшого дообстеження у лікаря психіатра, оскільки дитина не розмовляє (а.с. 21).
Відповідно до консультативного висновку невролога дитячого від 14.01.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: G96.8 - інші уточнені ураження центральної нервової системи, R62.0 - затримка етапів розвитку (а.с. 22).
Згідно з випискою з історії розвитку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданою ФОП ОСОБА_12 загальної практики - сімейної медицини, дитина знаходиться на обліку з діагнозом затримки мовлення, відмічається затримка етапів розвитку. Була обстежена у невролога та логопеда. Дитина періодично займається з логопедом. Від консультації з психіатром поки мама відмовляється (а.с. 23).
Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного оглядів, в тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2162 від 13.02.2025 протипоказання для виконання ОСОБА_1 оформлення опіки відсутні (а.с. 25).
Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї/особи та висновку оцінки потреб сім`ї, складеного 14.02.2025 Вінницьким міським центром соціальних служб, з 20.01.2025 на постійній основі у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_2 , її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та співмешканець ОСОБА_13 . Діти забезпечені усім необхідним та перебувають на утриманні матері (а.с. 43-49).
Відповідно довідки комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр №2 Вінницької міської ради» №01-24/04 від 04.03.2025, ОСОБА_2 подала документи до інклюзивно-ресурсного центру для проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 51).
Згідно висновку комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр №2 Вінницької міської ради» №ІРЦ-85552/2025/566172 від 10.04.2025 про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки мають виконувати рекомендації вихователів та лікарів, закріплювати набуті уміння та навички. Постійний нагляд у профільного лікаря. Підтримувати тісний контакт з вихователями в дитячому садку. Забезпечити доброзичливе ставлення з боку оточення, достатність спілкування з дитиною. Має бути безпечність та доступність простору групи, ігрового майданчика (а.с. 52-53).
Відповідно до довідки ФОП приватної медичної практики ОСОБА_14 від 07.03.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з березня 2025 року було проведено діагностику усного мовлення. Було встановлено затримку мовного розвитку II рівня. Рекомендовано корекційні заняття для подолання мовних порушень у кількості 12 занять з контрольною діагностикою. 7 березня 2025 року проведено перше корекційне заняття з мовлення (а.с. 54). 
На а.с. 55-63 надані відповідачкою-позивачкою ОСОБА_2 квитанції щодо оплати занять з розвитку мовлення ОСОБА_4 
ОСОБА_2 , як законним представником дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , підписано з сімейним лікарем ОСОБА_16 декларації №0001-Р2НМ-К110, №0001-48НН-4110 про вибір лікаря, який надає первинну допомогу дітям (а.с. 89-90).
Згідно з характеристикою №01-12/124 від 08.04.2025, старша донька сторін ОСОБА_5 , 2017 р.н. навчається у КЗ «Вінницький ліцей №20» з першого класу. ОСОБА_6 протягом двох місяців, січень і лютий 2024-2025 н.р. відвідувала консультації практичного психолога. З запитом звернулась мати ОСОБА_2 . Під час консультації було з`ясовано, що емоційно-вольова сфера відповідає вікові дитини. Загальна моторика розвинена достатньо, мислення наочно-образне. ОСОБА_6 самостійно, в логічній послідовності переказує невеликий текст, розуміє основну думку тексту. Описує нескладні предмети за зразком, будує найпростіші міркування за наданим початком. Спокійна, рідко засмучується через дрібниці, має характерний позитивний настрій, самостійна. Вміє міркувати логічно та оцінювати свою діяльність, розважлива. У класі має кілька постійних друзів. У колективі прийнята, підтримує дружні зв`язки з усіма учнями класу (а.с. 95).
На а.с. 117-120 надані практичним психологом Вінницького міського центру соціальних служб ОСОБА_10 психологічні характеристики на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якими, зокрема, розлучення сестер між собою та з матір`ю є неприпипустимим, оскільки це негативно вплине на розвиток дітей та суперечить принципу найкращих інтересів дитини.
На а.с. 122-125 письмові заключення лікаря загальної практики сімейної медицини ОСОБА_16 про огляд дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 23.07.2025, 08.08.2025, 11.08.2025.
На а.с. 141-146 фотокопія ухвали Вінницького міського суу Вінницької області від 22.09.2025 по справі №127/11261/25, з якої встановлено, що 24.04.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.04.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття.
На а.с. 160 розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати ним аліментів на утримання дітей відповідно до судового наказу по справі №127/11261/25.
На а.с. 147-159 Акт оцінки потреб сім`ї/особи та висновок оцінки потреб сім`ї, складений 15.08.2025 Вінницьким міським центром соціальних служб, відповідно до якого на постійній основі у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_2 , її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та співмешканець ОСОБА_13 . Діти забезпечені усім необхідним та перебувають на утриманні матері.
Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.11.2025 №01/00/011/70736, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 180-183).
Питання надання відповідного висновку розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради.
На засіданні комісії 21.10.2025 батько дітей, ОСОБА_1 , повідомив, що після розлучення з ОСОБА_2 діти, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , залишилися проживати з ним. У січні 2025 року мати, ОСОБА_2 , взяла дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до себе на канікули, після чого дівчата залишилися проживати з нею. Батько зазначив, що мати налаштувала старшу доньку ОСОБА_6 проти нього, у зв`язку з чим донька більше не йде з ним на контакт. Тому він просить визначити місце проживання з ним лише молодшої доньки ОСОБА_7 . Також ОСОБА_1 повідомив, що з часу проживання дітей разом з матір`ю вона перешкоджає його спілкуванню з ними.
21.10.2025 під час засідання комісії мати, ОСОБА_2 , пояснила, що забрала старшу доньку ОСОБА_6 до себе тому, що та повідомила про бажання проживати з нею. Також зазначила, що не хоче розлучати доньок, тому згодом забрала ОСОБА_7 і визначає місце проживання обох дітей разом із собою.
Дитина, ОСОБА_5 , під час засідання комісії 21.10.2025 розповіла, що разом із сестрою ОСОБА_7 проживає з матір`ю. ОСОБА_6 зазначила, що їй комфортно жити з матір`ю та що вона не хоче спілкуватися і проживати з батьком.
Відповідно до інформації, наданої Вінницьким міським центром соціальних служб від 21.08.2025 № 01-23/829, у ході психологічної роботи, проведеної з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , га ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було з`ясовано, що дитина ОСОБА_5 під час розповіді про життя з матір`ю виглядала задоволеною. За ії словами, їй подобається проживати з матір`ю та її співмешканцем і проводити з ними час. Також, зі слів дитини, біологічний батько, ОСОБА_1 , ображав її, кричав, називав образливими словами, іноді застосовував фізичне насильство, а одного разу навіть намагався викрасти її у матері. ОСОБА_5 зазначила, що без нього їй жити краще й спокійніше.
Під час спостереження за поведінкою дитини ОСОБА_4 виявлено близькість і взаємоповагу між нею, її сестрою ОСОБА_6 та співмешканцем матері, що свідчить про сприятливий мікроклімат у родині матері. У дитини діагностовано затримку мовного розвитку, що виникла як наслідок психотравмувальних обставин (стрес, страх), а не є ознакою інтелектуальної недостатності. ОСОБА_4 дуже емоційно чутлива, потребує стабільного та безпечного середовища, має міцну емоційну прив`язаність до матері та старшої сестри. Їхнє спільне проживання забезпечує дитині відчуття захищеності та сприяє нормалізації її психоемоційного стану.
Будь-які спроби розлучити дитину з матір`ю та сестрою, а також спроби трактувати затримку мовного розвитку як «розумову відсталість» є безпідставними та такими, що суперечать інтересам дитини. Подібні дії можуть завдати істотної шкоди її психічному здоров`ю. Мати приділяє належну увагу розвитку доньки: регулярно відвідує з нею логопеда та інших спеціалістів і дбає про психоемоційний стан обох дітей.
Надані батьком дітей ОСОБА_1 документи підтверджують, що він на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем свого проживання характеризуються позитивно. На підтвердження самостійного доходу надав довідку про отримання допомоги за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі.
Надані матір`ю дітей ОСОБА_2 документи підтверджують, що вона на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває. Під час засідання комісії 11.11.2025 ОСОБА_2 повідомила, що має намір влаштуватися на роботу та наразі проходить стажування.
Відповідно до актів обстеження умов проживання, складених 21.08.2025 та 22.08.2025 працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 створені належні умови для навчання, виховання та проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Згідно з актами оцінки потреб сім`ї, складеними Вінницьким міським центром соціальних служб 14.02.2025 та 24.02.2025, в сім`ї батька ОСОБА_17 та сім`ї матері ОСОБА_2 ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами 3, 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно з частинами першою та другою статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина перша, друга статті 161 СК України).
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року по справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей суд бере до уваги вік дітей: ОСОБА_6 9 років, а ОСОБА_7 6 років, тобто невелику різницю у віці між дітьми, потребу малолітніх дітей у материнській турботі та догляді, потребу сестер у спілкуванні між собою, їх тісний емоційний зв`язок між собою, що в повсякденному житті старша дитина опікується над молодшою сестрою, що на час вирішення спору є відчуття дітьми однієї сім`ї, що дитина ОСОБА_6 виявила бажання проживати разом із мамою та молодшою сестрою, її прихильність та любов до матері та молодшої сестри. 
Також суд враховує надані сторонами докази про стан здоров`я дітей, про їх матеріально-побутові умови проживання, фінансовий, матеріальний стан, пояснення батьків про те, що вони обоє люблять своїх дітей, можливість сторін створити дітям умови для виховання і розвитку, виконання ними своїх батьківських обов`язків.
Суд відхиляє доводи позивача-відповідача ОСОБА_1 щодо байдужого ставлення матері ОСОБА_2 до своїх малолітніх доньок, оскільки крім пояснень свідків, будь-якими належними доказами вказані обставини ним не доведені.
Враховуючи обставини даної справи, суд вважає, що розлучення сестер ОСОБА_6 та ОСОБА_7 буде суперечити принципу найкращих інтересів дітей та роздільне проживання сестер може завдати істотної психологічної травми дітям, вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану з огляду на те, що діти фактично постійно проживали разом як з батьком, так і з матір`ю, діти ніколи надовго не розлучалися.
З огляду на встановлені обставини справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 буде відповідати інтересам дітей на їх проживання та розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
ОСОБА_1 не надав суду належних доказів щодо наявності виняткових обставин, які б спростовували позовні вимоги ОСОБА_2 .
Тому з урахуванням встановлених обставин у справі та наданих сторонами доказів, суд вважає, що потрібно відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей потрібно задоволити. Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 .
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у первісному позові, тому необхідно відмовити позивачу за первісним позовом ОСОБА_18 у стягненні понесених судових витрат по справі.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн. понесеного судового збору.
Керуючись ст. 29 ЦК України, ст.ст. 7, 141, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини, рішенням Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13; рішенням Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява №31111/04, ст. ст. 4, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини.
Відмовити позивачу за первісним позовом ОСОБА_18 у стягненні понесених судових витрат по справі.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей - задоволити.
Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн. понесеного судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 29.06.2026 .

Суддя: