Справа № 953/3373/26
н/п 2/953/2671/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 червня 2026 року           м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Кіндера В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021 у розмірі 22450,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 16500,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом, 950 грн – заборгованість за комісіями.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.12.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 4018196, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Факторинг партнерс» права грошової вимоги за кредитним договором.
Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021 не погашена. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою від 24 березня 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Зі позовної заяви вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2026 проведено заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
09.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4018196 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.(п.1.1)
Вказаний Договір підписаний відповідачем одноразовим електронним ідентифікатором.
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 5000,00 грн, кредит надається загальним строком на 15 днів з 09.12.2021 (п.1.3 Договору).
Згідно з п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 24.12.2021.
Пунктом 1.5.1. передбачено нарахування комісії за надання кредиту 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Відповідно до 1.5.2 проценти за користування кредитом: 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до довідки про ідентифікацію акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором: V87864; час відправки ідентифікатора: 09.12.2021; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: +380955935850.
Квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» підтверджено перерахування коштів у сумі 5000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 , за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021.
26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). 
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору № 26/07/2024 від 26.07.2024 від ТОВ «Мілоан» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021 у сумі 22450,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 16500,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом, 950 грн – заборгованість за комісіями.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України).
Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження укладання із відповідачем електронного договору про надання кредиту № 4018196 від 09.12.2021. Зазначений договір відповідач підписав у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.
Суд вважає, що позивачем доведено факт надання грошових коштів за кредитним договором. Зазначене підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» про перерахування коштів у сумі 5000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 , за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021.
Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України).
За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України).
Оскільки сторонами договору факторингу дотримані умови договору, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за кредитним договором, тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 401896 заборгованість ОСОБА_1 складає 22450,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 16500,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом, 950 грн – заборгованість за комісіями.
Щодо строку нарахування процентів за кредитним договором.
Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надається строком на 15 днів з 09.12.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 24.12.2021.
Пролонгація кредиту регулюється розділом 2.3. кредитного договору. Зокрема, для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п.2.3.1.1.). 
Матеріали справи не містять доказів волевиявлення ОСОБА_1 на пролонгацію строку кредитування, що позбавляє суд можливості з`ясування можливого продовження строку кредиту поза встановленого у п. 1.3. договору п`ятнадцятиденного строку.
Відтак, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що в даному випадку відбулася пролонгація строку кредитування, пов`язана з продовженням користування відповідачем кредитними коштами після спливу строку кредитування (п. 2.3.1.2.).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Отже, при вирішенні питання щодо стягнення заявленої позивачем заборгованості за процентами необхідно керуватися чітко визначеним строком тривалістю 15 днів, узгодженим сторонами кредитного договору, що зазначено у тексті кредитного договору, а оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про укладення додаткової угоди про пролонгацію строку кредитування, то вимоги позивача про стягнення процентів поза межами встановленого договором строку, не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума нарахованих процентів у розмірі 1500,00 грн, що узгоджується з відомостями п. 1.5.2 кредитного договору та додатку №1 до договору, який визначає графік платежів.
Щодо стягнення комісії за користування кредитом.
Відповідно до п. 1.5.1 договору встановлена комісія за надання кредиту 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
З детального розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем ОСОБА_1 за договором № 4018196 від 09.12.2021 сума заборгованості за нарахованими комісіями – 950,00 грн. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Отже, вказані витрати у сумі 950,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 4018196 від 09.12.2021, у сумі 6500,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за кредитом; 1500,00 грн заборгованість за нарахованими процентами.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Рішенням суду стягнуто на корить позивача 6500,00 грн, що становить 28,95 % від ціни позову, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг партнерс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 759,18 грн. (2622,40 грн х 28,95 %).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях.
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 2500,00 грн.
Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273, 354,355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за кредитним договором № 4018196 від 09.12.2021 у розмірі 6500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 1500,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 759,18 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кв. 13, ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 25.06.2026.

Суддя           Кіндер В.А.