ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

13 травня 2026 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: № 766/16558/25
Номер провадження: № 22-ц/819/920/26
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого - Радченка С.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Ус О.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
В листопаді 2025 року ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, вказавши, що 14.11.2019 року між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_2 на підставі Заявки-анкети №2628579559 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), було укладено договір надання позики №0959239508. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн у вигляді відновлювальної кредитної лінії в межах строку дії договору 36 місяців. ОСОБА_2 здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс» ) було перераховано грошові кошти в розмірі 4040 грн.
14.07.2021 року між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №14-07/21, за яким до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право вимоги за договором позики №0959239508, укладеним із відповідачем. В свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до відповідача ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 р., в тому числі і за договором позики №0959239508, укладеним із відповідачем. 
Загальний розмір заборгованості відповідача за договором станом на день формування позовної заяви складає 73727.49 грн, однак, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 53507,29 грн., 2422,4 грн. витрат по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0959239508 від 14.11.2019 року в розмірі 53507,29 грн., судові витрати у розмірі 2422,40грн., а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та обов`язку боржника виконати свої зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Підодвірний Т.І., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав доведеними, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, посилається на те, що позивачем не доведено видачі кредитних коштів первісним кредитором. Також не доведено волевиявлення відповідача на саме такі умови кредитування, які викладені в наданій позивачем копії тексту кредитного договору, що не містить ніяких підписів відповідача - ні власноручних, ні електронних. Наданий позивачем примірник паперової копії кредитного договору не відповідає вимогам спеціального законодавства, не містить реквізитів електронного документа і є недопустимим доказом. Також зазначає про те, що стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу
В письмовому відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник позивача просить відхилити доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Фактичні обставини справи
Встановлено, що 14.11.2019 року між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_2 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0959239508, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 20 тис. грн, строком користування траншем 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка 1,75%, строком дії договору 36 календарних місяців; річна відсоткова ставка 319,375%; максимальна вартість кредиту за діючим лімітом 368 грн. Відповідач ідентифікований ТОВ «Інфінанс» одноразовим ідентифікатором 7q810z.
Пропозиція (Оферта) на отримання надання траншу кредиту згідно Заявки – анкети №2628579559 від 24 лютого 2020 р. в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0959239508 від 14 листопада 2019 р. була підписана позичальником 24.02.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.
З інформації, наданої АТ «Акцент-Банк» №20.1.0.0.0/7-20260225/0073 від 27.02.2026 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітована фізична картка № НОМЕР_2 , фінансовий номер на який відправляється інформація клієнту - +380959239508. З виписки про рух коштів вбачається, що 24.02.2020 року на картку надійшли кошти у розмірі 4040,00 грн. 
14.07.2021 року ТОВ «Інфінанс» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 14-07/21, за умовами якого (п.2.3) фактор одержує (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право Вимоги за якими передається.
Згідно із реєстром боржників до цього договору факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 095239508 в загальній сумі заборгованості 39225,89 грн, з яких: по тілу кредиту 4040,00; по відсотках 35185,89 грн.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3.
Згідно із реєстром боржників до цього договору відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 095239508 в загальній сумі заборгованості 73727,49 грн, з яких: по тілу кредиту 4040,00; по відсотках 69687,49 грн.
Позиція апеляційного суду.
Згідно частини першої ст.368 ЦПК України, в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду справ у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем, у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України, досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» ці правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Заперечуючи факт виникнення у відповідача будь яких договірних відносин з ТОВ "Інфінанс" та недоведеність належного йому карткового рахунку на який було здійснена зарахування кредитних коштів у зв`язку з підписанням договору, колегія суддів звертає увагу, що позичальник самостійно зазначає реквізити банківської платіжної картки на яку повинні бути зараховані кошти у зв`язку з підписанням договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Колегія суддів звертає увагу, що мобільний номер телефону та електронна пошта згідно заявки – анкети №2628579559 від 24 лютого 2020 року збігаються з мобільним номером телефону та електронною поштою зазначено в поданій апеляційній скарзі (а.с.54).
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем (ТОВ "Інфінанс") було перераховано грошові кошти в розмірі 4040 грн.
На підтвердження виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів в сумі 4040 грн позичальнику (відповідачу) на його картковий рахунок, в матеріалах справи міститься інформація АТ «Акцент-Банк» №20.1.0.0.0/7-20260225/0073 від 27.02.2026 року з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітована фізична картка № НОМЕР_2 на яку 24.02.2020 року надійшли кошти у розмірі 4040,00 грн.
При цьому, відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі: перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу.
Доказів того, що на картковий рахунок ОСОБА_2 , зазначений в інформаційній довідці Банку не було перераховано суму у розмірі 4040 грн. відповідач не надав.
При цьому матеріали справи не містять жодного доказу про виконання відповідачем своїх обов`язків по погашенню кредитної заборгованості. Вбачається, що відповідач жодного платежу на погашення заборгованості не здійснював.
Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4040 грн шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, яка вказана в анкеті - заяві, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 суми кредиту на користь ТОВ «Коллект Центр», який відповідно до договорів факторингу та відступлення права вимоги набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги за договором №0959239508 від 14.11.2019 року.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо недоведеності відступлення прав вимоги новому кредитору з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Згідно з ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Оскільки факторинг визначено п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Умовами договору факторингу, який укладено між фінансовими установами за обставинами даної справи визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог.
Тобто, даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Факт переходу права вимоги позивача саме до відповідача за вказаним договором підтверджується реєстром боржників, який містить відомості та обсяг необхідних відомостей, таких як анкетні дані відповідача, номер договору, суму заборгованості, які дають можливість належним чином підтвердити набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_2 .
З огляду на наведене позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про недоведеність факту відступлення права грошової вимоги за укладеним 14.11.2019 року кредитним договором до ТОВ "Коллект Центр"є не обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування процентів за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається зі змісту договору №0959239508 від 14.11.2019 року, а саме п.1.2 кредит надається у вигляді кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначено сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Пунктом 1.7 Договору від 14.11.2019 року передбачено, що протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.
«Строк дії договору» - це загальний термін, протягом якого діють права та обов`язки сторін за кредитним договором, може бути довшим, якщо договір передбачає погашення заборгованості після закінчення строку використання ліміту, тобто охоплює як період використання ліміту, так і період погашення заборгованості після закінчення цього ліміту. Метою є повне погашення відсотків.
«Строк користування кредитом» - це загальний термін, протягом якого погашається заборгованість, яка була взята в певний момент (або протягом усього терміну кредитування). Цей термін може бути довшим за строк дії ліміту кредитування, особливо якщо ви берете кошти частинами протягом усього періоду дії ліміту, а погашення основної суми відбувається пізніше.
Як вбачається, сторони передбачили строк дії договору - 36 місяців, а відтак нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося в рамках дії строку договору, з 14 листопада 2019 року по 13 листопада 2022 року.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень на позов та були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України і з якою погоджується колегія суддів.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий          С.В. Радченко

Судді            В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько