КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/2507/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

м. Київ   Справа № 760/23045/25

30 червня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Цалко Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 665 гривень 60 копійок.
Роз`яснено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 27 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03.04.2026, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апелянт не згоден із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 06 серпня 2025 року апелянт дійсно перебував у транспортному засобі MITSUBISHICOLT НОМЕР_2 , який рухався в м. Київ по вул. Академіка Шалімова (Героїв Севастополя), але не як водій даного транспортного засобу, а як пасажир, про що було повідомлено працівникам поліції. 
Зазначає, що інспектором 2 взводу 6 роти 4 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції капітаном Мариничем О.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом про скасування даної постанови та закриття провадження у справі. 
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, не погоджуюсь з постановою суду першої інстанції, адвокатом Хорошу О.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на дане рішення. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2026 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови серії НА №5405979 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП задоволено повністю, постанову від 06 серпня 2025 року серії НА №5405979 скасовано, справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрито.
Звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи №760/23045/25 не містять доказів, які б стверджували факт керування транспортним засобом MITSUBISHI COLT державний номер знак НОМЕР_2 06 серпня 2025 року. 
Більше того, під час апеляційного розгляду в Шостому апеляційному адміністративному суді, так і в Солом`янському районному суді м. Києва, ОСОБА_2 , перебуваючи під присягою однозначно заявив, що саме він 06 серпня 2025 року о 01 год 46 хв керував автомобілем марки MITSUBISHICOLT державний номер знак НОМЕР_2 і ці його показання матеріалами справи не спростовуються. 
Звертає увагу суду на те, що за наведених обставин у конкретному випадку зазначення працівниками поліції без відповідного твердження, що саме ОСОБА_1 06 серпня 2025 року керував транспортним засобом само по собі без відповідних належних та допустимих доказів не свідчить про такі обставини. 
Отже поліцейські як суб`єкт правозастосування склали протокол стосовно ОСОБА_1 , проте самостійно не встановивши та не переконавшись, що останній дійсно керував транспортним засобом, дані обставини не взяті до уваги судом першої інстанції. 
Звертає увагу на те, що для визначення складу даного правопорушення необхіно встановити, чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності, транспортним засобом, а потім вже законність запропонованого їй порядку огляду. 
Покази поліцейських у справі суперечать зафіксованими бодікамерами обставинами справи, а саме часу зупинки транспортного засобу та встановлення особи, яка керувала транспортним засобом, а тому апелянт вважає, що дані покази повинні бути оцінені критично. В той час же час з озвученої під час проголошення постанови суду суддею першої інстанції покази поліцейських покладено в основу підтвердження вини ОСОБА_1 під час притягнення його адміністративної відповідальності в оспорюваній постанові, що в свою чергу є порушенням процесуального та матеріального права. 
Апелянт звертає увагу на те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать про формальність зазначених у них обставин. 
За таких обставин апелянт вважає, що органом поліції не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 
Також ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на день подання апеляційної скарги копія постанови суду від 03.04.2026 ОСОБА_3 не надходила ні на електронну пошту, ні в системі Дія, ні засобами поштового зв'язку. З огляду на викладене просить суд апеляційної інстанції визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 03.04.2026 за участі ОСОБА_3 .
В матеріалах справи відсутні докази направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_3 
21 квітня 2026 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
В судове засідання з`явилася представник ОСОБА_1 - адвокат Хорошун Оксана Володимирівна, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та яка підтримали доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вислухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції на підставі фактичних даних протоколу про адміністративне правопорушення, переглянутим в судовому засіданні долученим працівниками поліції диском із відеозаписом з місця події, висновком КНП «Київська міська клінічна лікарня №10» щодо результатів медичного огляду № 003978 від 06.08.2025, іншими матеріалами справи в їх сукупності. 
Суд першої інстанції вважає доведеним наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 413897, складеного інспектором 2 взводу, 6 роти, 4 батальйону, полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві капітаном поліції Мариничем О.В. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.08.2025 о 02:00:00 в м. Києві, по проспекту Відрадний,14/45, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi Colt1.3 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння (зазначено згідно рапорту тво командира 1 взводу, 6 роти, 4 батальйону, полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві капітана поліції Маринича О.В.), а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, даний водій пройшов медичний огляд у лікаря нарколога по вул. Відпочинку, 18, висновок лікаря 003978, результат огляду позитивний 1.41 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР - керування транспортним засобом особами в стані алк, нарк. чи ін. сп'яніння, що знижують їх увагу та шкидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із медичного висновку результатів огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.08.2025 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,41 проміле).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця події, а також поведінкою ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції.
Суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показань свідка ОСОБА_2 , оскільки останній є близьким знайомим особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а його пояснення щодо причин неповідомлення працівників поліції про факт керування автомобілем є непослідовними та нелогічними, що ставить під сумнів їх правдивість.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції вже надав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 06 серпня 2025 року керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки наявна в матеріалах справи постанова серії ЕПР 1 № 413897 від 06.08.2025 та відео з боді камери поліції спростовують ці аргументи, так з відео видно, що інший пасажир, в ході розгляду справи встановлено його особу, а саме ОСОБА_2 на запитання поліцейського куди вони направлялися вказав що їхали на розворот, оскільки «він» - тобто особа яка керувала транспортним засобом пропустила поворот, в подальшому хотіли поїхати на Гарматну (зафіксований час на відео 01:51).
З долученого до матеріалів справи в якості доказу відеозапису події з портативної камери поліцейського вбачається, що співробітник поліції зазначив ОСОБА_1 , що його було зупинено у зв`язку порушнням коменданської години та під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нестійка хода, у заязку з чим було запропоновано пройти тест на драгер на місці, крім того було виявлено відсутність посвідчення водія, тому було винесено постанову в неавтоматичному режимі про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАПю з вищевказаною постановою останній ознайомився та отримав відповідну копію (зафіксований час на відео з камери 473584 03:01-03:04). 
ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в лікаря нарколога, про що зафіксовано на відео з камери, яка долучена до матеріалів справи (зафіксований час на відео з камери 473584 03:12).
Згідно наявного в матеріалах справи висновку КНП «Київська міська клінічна лікарня №10» щодо результатів медичного огляду № 003978 від 06.08.2025 на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,41 проміле), що також підтверджується записом на відео з бодікамери (зафіксований час на відео з камери 473584 03:45).
Посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки питання про наявність чи відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вирішується на підставі всього комплексу доказів, досліджених у межах цього провадження.
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, єостаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: