Справа № 465/10283/23 
Провадження 2/465/367/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
25.03.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Величка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,
представника позивача Ільїнової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України.
В обґрунтування поданого позову зазначає, що між позичальником ОСОБА_1 та АКБ «Форум» 02.06.2008 року був укладений Кредитний договір № 0002/08/6.10-ZLv, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 65 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних. 05.09.2013 року рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-316/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 94 278,39 дол. США та 62 786,93 грн. заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним.
26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Кредитним договором №0002/08/6.10-ZLv та Договором поруки від 02.06.2008 року. У відповідності до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 22.06.2020 року замінено стягувача у справі №2-316/11 на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «Банк Форум» втратив такі права.
З огляду на те, що відповідачами після набрання законної сили рішенням суду вищевказане рішення від 05.09.2013 року не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 15.11.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, який позивачем додано до позовної заяви, становить 3610,99 (три тисячі шістсот десять доларів США 99 центи), що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 131 140,68 (сто тридцять одна тисяча сто сорок гривень 68 копійок), та 12 283,04 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят три гривні 04 копійки), з яких нараховані 3% річних - 3610,99 доларів США та 2404,82 грн., втрати від інфляції - 9878,22 грн. Зазначені суми 3% річних та інфляційних збитків позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 19.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.06.2024 року закрито провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 у зв`язку із смертю останнього.
23.10.2024 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить суд стягнути 3% річних та інфляційні збитки у відповідності до ст. 625 ЦК України з відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.04.2025 року заяву представника позивача Даніліної Н.С. про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Надалі розгляд справи вирішено здійснювати в межах уточнених позовних вимог. Підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» 3 (три) відсотки річних в розмірі 3610 (три тисячі шістсот десять) доларів США 99 центів та 2404 (дві тисячі чотириста чотири) грн. 82 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» інфляційні втрати в розмірі 9878 (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 22 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» витрати на правову допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та витрати на сплату судового збору у розмірі 3332 (три тисячі триста тридцять дві) грн. 00 коп.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Посікіра Р.Р. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 02.07.2025 року у цивільній справі №465/10283/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Посікіри Романа Романовича про перегляд заочного рішення задоволено: скасовано заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2025 року у цивільній справі №465/10283/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України.
Як зазначає представник відповідача, позовні вимоги випливають із натурального зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в примусовому порядку. Так, відповідно до даних АСВП виконавчих проваджень за заявами ТОВ “ФК «Інвестохіллс Веста» та банку про стягнення з ОСОБА_1 боргу не відкривалися, строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив. Водночас 22.06.2020 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова у справі №2-316/11 задоволено заяву стягувача про заміну ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (код ЄДРПОУ - 41264766) у справі № 2-316/11 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 16.12.2020 ухвалою Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-316/11 було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ “ФК «Інвестохіллс Веста» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
У раніше поданій стороною відповідача заяві про перегляд заочного рішення наголошується, що відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного Цивільного Суду від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; конструкція ст. 625 ЦК розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Також в постанові КЦС ВС від 18.09.2024 року у справі № 761/26741/22 викладено такий висновок: «Встановивши, що банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору; рішенням третейського суду стягнена заборгованість за кредитним договором, проте ухвалою апеляційного суду у видачі виконавчого документа за цим рішенням відмовлено, тобто рішення третейського суду не може бути виконане, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення у цій справі 3 % річних та інфляційних витрат, адже вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у цьому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».
Також в постанові ВС від 28.09.2021 року у справі № 916/735/23 викладено висновок, відповідно до якого, у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.
В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити. 
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 02.06.2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0002/08/6.10-ZLv. Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит для поточних потреб у сумі 65 000 доларів США.
Окрім того, 02.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором № 0002/08/6.10-ZLv.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.09.2013 року у справі № 2-316/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 94 278,39 доларів США та 62 786,93 грн. заборгованості за неналежне виконання умов Кредитного договору № 0002/08/6.10-ZLv від 02.06.2008 року.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.06.2020 року замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Веста» у справі № 2-316/11 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0002/08/6.10-ZLv.
На підставі протоколу №06/08-2019 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» від 06.08.2019 року перейменовано товариство на ТОВ «Інвестохіллс Веста» із внесенням відповідних змін до Статуту товариства та реєстрацією змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», станом на 15.11.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 3610 доларів США 99 центів та 2404 грн. 82 коп. – 3% річних за неналежне виконання зобов`язань, а також інфляційні втрати в розмірі 9878 грн. 22 коп.
Звертаючись до суду з позовом, представник ТОВ «Інвестохіллс Веста» зазначив, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.09.2013 року залишається невиконаним. При цьому, ухвалення рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржників від відповідальності за невиконання ними грошового зобов`язання.
Як зазначає представник позивача, відповідач не виконала судове рішення, тим самим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 
Разом із тим, як встановлено в ході розгляду справи, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-316/11 – відмовлено.
Вказана ухвала Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2021 року позивачем не оскаржувалася та набрала законної сили.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.
Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічну позицію з цього приводу викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц.
Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101%.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. Про особливості здійснення нарахувань в порядку ст.625 ЦК України також зазначено в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі № 924/532/19.
Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18. 
Разом із тим, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.03.2023 року у справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21) зазначила, що натуральним зобов`язанням є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном.
Конструкція ст. 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).
Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція ст.625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).
Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що: 1) натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності; 3) законодавець в п. 4 ч.1 ст. 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в п.4 ч.1 ст. 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності; 4) очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги; 5) приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року у справі № 285/3536/20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.02.2026 року у справі №754/511/23 констатувала, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можна застосовувати правила частини другої статті 625 ЦК України.
Судом встановлено, що позивач вичерпав можливості стягнення з відповідача суми боргу за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.09.2013 року у справі № 2-316/11, у зв`язку із невиконанням якого позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відмовлено у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та така ухвала суду позивачем не оскаржувалася і набрала законної сили 
Тому суд вважає, що зобов`язання відповідача є задавненим, в зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання.
У кредитора була можливість пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги або після відкриття виконавчого провадження, чого у даному випадку не було зроблено. Аналогічного правового висновку щодо подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.11.2022 року у справі № 285/3536/20.
Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 року у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625 ЦК України у натуральному зобов`язанні.
За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Разом із тим, з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 605 грн. 60 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого відповідачем за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого відповідачем за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 09.04.2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», код ЄДРПОУ – 41264766, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корпус 8Б, офіс 103. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.