ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
12.05.2026	Справа №910/12532/25	

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Київської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Старс"
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 462 528,05 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Старс", в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0589 га, кадастровий номер 8000000000:66:045:0003, місце розташування - вул. Євгена Маланюка, 59-В у Дніпровському районі міста Києва за період з 03.12.2021 по 26.02.2025 у сумі 462 528,05 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 відкрито провадження у справі №910/12532/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Оскільки відповідачем не було виконано свого обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), то ухвала суду від 13.10.2025 про відкриття провадження у справі №910/12532/25 була надіслана відповідачу 14.10.2025 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02094, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12, офіс 177.
Однак поштове відправлення №R067017671704 не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 10.11.2025 з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, у зв`язку з чим відділення поштового зв`язку 03.11.2025 повернуло поштове відправлення відправнику.
Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що ухвала суду від 13.10.2025 є такою, що вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" 03.11.2025.
Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/12532/25 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" повинне було подати відзив на позов у строк до 18.11.2025 включно.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.
Як вбачається з витягу №НВ-0000197442025 від 03.02.2025 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003, остання розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, вул. Євгена Маланюка, 59-В, її площа складає 0,0589 га та станом на 03.02.2025 її нормативна грошова оцінка становила 3 438 061,74 грн. У витягу вказано, що дана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №446443448 від 06.10.2025 Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" з 05.07.2021 належить на праві власності нежитловий будинок загальною площею 26,9 кв.м., що розташований на належній територіальній громаді міста Києва земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, вул. Євгена Маланюка, 59-В.
Рішенням Київської міської ради від 21.11.2024 №393/10201 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Старс", цільове призначення: 03.07, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання: для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі на вул. Євгена Маланюка, 59-В у Дніпровському районі м. Києва (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код виду цільового призначення - 03.07, заява ДЦ від 24 жовтня 2024 року №50404-009051898-031-03, справа №239949090); передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Старс", за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,0589 га (кадастровий номер 8000000000:66:045:0003) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код виду цільового призначення - 03.07) на вул. Євгена Маланюка, 59-В у Дніпровському районі міста Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2021, номер відомостей про речове право 42862004).
Відповідно до пункту 3.9 рішення Київської міської ради від 21.11.2024 №393/10201 Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" повинне сплатити безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на ній, до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі розрахунку Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
27.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар Іриною Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №682 (надалі - Договір).
У пункті 1.1 Договору вказано, що орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 21.11.2024 №393/10201 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим Договором, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Земельна ділянка, яка є об`єктом оренди, належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Києва па підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності". Реєстрація права власності па об`єкт оренди здійснюється згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" одночасно з державною реєстрацією права оренди.
Згідно п. 2.1 Договору об`єктом оренди відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 21.11.2024 №393/10201 та цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:
- кадастровий помер - 8000000000:66:045:0003;
- місце розташування - вул. Євгена Малашока, 59-В у Дніпровському районі м. Києва;
- категорія земель - землі житлової та громадської забудов;
- цільове призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі;
- розмір (площа) - 0,0589 га.
Відповідно до витягу із технічної документації від 03.02.2025 №НВ-9923874202025 (за формою згідно з додатком 17 до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №753)) нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення Договору становить 3 438 061,74 грн (п. 2.2 Договору).
У пункті 2.4 Договору вказано, що нежитловий будинок площею 26,9 кв.м. згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності орендареві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:2280740780000; номер відомостей про речове право: 42862004 від 05.07.2021).
Договір укладено на 10 років (п. 3.1 Договору).
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 5 відсотків від її нормативної грошової оцінки. У разі передачі в оренду будівель, споруд, що розташовані па земельній ділянці, розмір річної орендної плати збільшується в 1,2 рази. Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0589 га, кадастровий номер 8000000000:66:045:0003 за період з 03.12.2021 по 26.02.2025 у сумі 462 528,05 грн.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Матеріалами справи підтверджується набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" 05.07.2021 права власності на нежитловий будинок загальною площею 26,9 кв.м., що розташований на належній територіальній громаді міста Києва земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, вул. Євгена Маланюка, 59-В, у зв`язку з чим рішенням Київської міської ради від 21.11.2024 №393/10201 було передано відповідачу у користування спірну земельну ділянку (про що прямо зазначено у цьому рішенні).
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000197442025 від 03.02.2025 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 площею 0,0589 га, цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Євгена Маланюка, 59-В у Дніпровському районі міста Києва, проведена 03.12.2021 Міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 10.11.2021.
Отже, земельна ділянка з кадастровими номерами 8000000000:66:045:0003 є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації її у Державному земельному кадастрі, тобто з 03.12.2021.
Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі №922/3463/19, а також у постановах від 07.09.2022 у справі №925/1081/20 та від 20.09.2022 у справі №925/1082/20.
У відповідності з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України також визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Земельного кодексу України).
Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За приписами частини 5 статті 120 Земельного кодексу України у разі переходу права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва державної власності, що розміщений на земельній ділянці державної власності, яка перебуває у постійному користуванні попереднього суб`єкта права оперативного управління, господарського відання на такий об`єкт, право постійного користування земельною ділянкою переходить особі, до якої перейшло право оперативного управління, господарського відання на такий об`єкт, крім випадків, коли на земельній ділянці розміщені інші об`єкти нерухомого майна..
Враховуючи зазначені приписи законодавства, зокрема статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, право власності на житловий будинок, будівлю, споруду є безумовною підставою для виникнення права користування земельною ділянкою під відповідним нерухомим майном, яке має бути оформлено відповідним чином з урахуванням приписів статті 126 Земельного кодексу України.
Таким чином, з моменту набуття права власності на нежитловий будинок загальною площею 26,9 кв.м. у відповідача виникло право користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003.
Земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 є комунальною власністю та належать територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.
Нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень ст. 79-1 Земельного кодексу України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості (постанова Верховного Суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20).
З метою приведення у відповідність правовідносин користування спірною земельною ділянкою до вимог законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" розроблено проект землеустрою та укладено з позивачем договір оренди спірної земельною ділянки.
Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" правовідносини користування спірною земельною ділянкою були приведені відповідність до вимог законодавства лише 27.02.2025 шляхом укладення з позивачем відповідного договору оренди даної земельної ділянки.
Таким чином, відповідач, набувши у 05.07.2021 у власність нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003, у період з 03.12.2021 (з моменту з моменту присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та реєстрації її у Державному земельному кадастрі) по 26.02.2025 право власності або користування на земельну ділянку, на якій воно розташоване, не оформив. Отже, відповідач користувався цією земельною ділянкою у спірному періоді без належної правової підстави.
За змістом глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.
Законодавством покладено саме на відповідача обов`язок з вирішення питання землекористування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухомий об`єкт, який було придбано на підставі правочину.
Вжиття відповідачем всіх необхідних дій для належного оформлення свого права користування спірною земельною ділянкою та/або можливе неналежне виконання своїх обов`язків з боку міської ради не є підставою для звільнення товариства від обов`язку сплачувати за користування сформованою земельною ділянкою. 
Відтак, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, проте об`єктом цивільних прав дана земельна ділянка стала з моменту її державної реєстрації, яка була проведена 03.12.2021 (тобто майже через п`ять місяців після набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" у власність об`єкту нерухомості, розташованого на цій земельній ділянці). Отже з моменту набуття об`єкта нерухомості у власність у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а з моменту державної реєстрації земельної ділянки із присвоєнням їй кадастрового номеру у відповідача виник обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. В цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у товариства не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №922/2417/19 та від 10.02.2020 у справі №922/981/18.
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) у якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №916/2119/22)
Отже, судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 є сформованою, а у період з 03.12.2021 по 26.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" здійснювало користування спірною земельною ділянкою без оформлення договору оренди. 
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У частині 1 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України),
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Позивач стверджує (а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень), що Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" не сплачувало орендну плату за користування зазначеною земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003, до моменту реєстрації права оренди на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Статтею 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Так, відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 03.02.2025 №НВ-9923874202025, вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 на 2025 рік становить 3 438 061,74 грн.
За приписами пункту 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Індекс споживчих цін встановлюється Державною службою статистики України, є загальнодоступним, розміщується на офіційному сайті Служби, а тому не потребує доказування відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міститься на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, де зазначено, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь); 2023 рік - 1,051 (для всіх категорій земель і видів земельних угідь); 2024 рік - 1,12 (для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Таким чином, приймаючи до уваги цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2025 рік становить 3 438 061,74 грн (відповідно до витягу № НВ-9923874202025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок); за 2024 рік - 3 069 697,98 грн; за 2023 рік - 2 920 740,23 грн; за 2022 рік - 2 539 774,11 грн; за 2021 рік - 2 308 885,56 грн.
У відповідності до Додатку 11 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2021 рік" від 24.12.2020 №24/24; 01.01.2022, до Додатку 11 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" від 09.12.2021 №3704/3745; 01.01.2023, Додатку 11 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2023 рік" від 08.12.2022 №5828/5869; Додатку 11 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2024 рік" від 14.12.2023 №7531/7572; Додатку 11 до рішення Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2025 рік" від 05.12.2024 №426/10234 та за умови, що приміщення нерухомого майна, розташованого в межах земельної ділянки, не передавались в оренду їх власником, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки), до земель з видом цільового призначення - 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, застосовувалась ставка орендної плати - 5%.
За розрахунками позивача, здійсненими виходячи із нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, вказаної у витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" повинне було сплатити за користування у період з 03.12.2021 по 26.02.2025 земельною ділянкою площею 0,0589 га, кадастровий номер 8000000000:66:045:0003, місце розташування - вул. Євгена Маланюка, 59-В у Дніпровському районі міста Києва, плату у розмірі 462 528,05 грн.
А саме, Київська міська рада вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" повинне було сплачувати за користування спірною земельною ділянкою наступні платежі: 
1) з 03.12.2021 по 31.12.2021 2 308 885,56х5%/365х29 дні = 9 172,29 грн;
2) з 01.01.2022 по 31.12.2022 2 539 774,11х5%/365х365 днів = 126 988,71 грн;
3) з 01.01.2023 по 31.12.2023 2 920 740,23х5%/365х365 днів = 146 037,01 грн;
4) з 01.01.2024 по 31.12.2024 3 069 697,98х5%/366х366 днів = 153 484,90 грн;
5) з 01.01.2025 по 26.02.2025 3 438 061,74х5%/365х57 днів = 26 845,14 грн.
Попри наведене, суд не погоджується із визначеним відповідачем розміром орендної плати, що підлягала сплаті відповідачем за 2022 рік з огляду на передбачену підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України пільгу щодо оплати користування земельними ділянками у період березень-грудень 2022 року.
Нарахована за ставкою 5% сума платежу за земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:66:045:0003, у період березень-грудень 2022 року становить 106 461,76 грн (2 539 774,11х5%/365х306 днів).
Суд обізнаний із формуванням останнім часом Верховним Судом практики застосування пільги таким чином, що вона поширюється виключно на випадки існування орендної плати та/або плати за землю, тобто на суб`єктів, які мають укладений договір оренди землі або є власниками/постійними користувачами землі (постанови від 11.11.2025 у справі №910/8635/24, від 10.02.2026 у справі №908/2849/24, від 02.12.2025 у справі №908/1926/24, від 09.12.2025 у справі №905/1313/24).
Відповідно до ч. 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Формулювання "врахування висновку" надає суду першої інстанції право обґрунтовано не застосувати правовий висновок Верховного Суду, а у даній справі суд не зміг себе переконати у непоширенні пільги на правовідносини щодо користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" спірними земельними ділянками у березні-грудні 2022 року.
Здійснюючи власне застосування підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, суд виходить із таких доводів і міркувань.
Історія появи пільги.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-IX, яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ доповнено підпунктом 69.14 такого змісту: "Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.".
Цим же законом внесені норми про те, що не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки (п.п. 69.15), екологічний податок (п.п. 69.16) та передбачено звільнення від оподаткування у 2022 році податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та у 2021/2022 роках для фізичних осіб.
За змістом пояснювальної записки метою прийняття законопроекту визначено підвищення необхідного забезпечення військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу Російської Федерації та забезпечення дотримання прав і обов`язків платників податків та контролюючих органів.
Законом України №3050-IX від 11.04.2023 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" підпункт 69.14 викладено в новій редакції:
"За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.".
Передбачено особливості коригування платниками податку сум, раніше визначених узгодженими та сплаченими до бюджетів всіх рівнів.
Підпункт 69.22 викладено у такій редакції: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується: 1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:
за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.".
З пояснювальної записки до цього законопроекту вбачається, що пропонується внесення змін до Податкового кодексу України щодо встановлення особливості нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік та за наступні податкові звітні періоди, включаючи рік, в якому сплине трирічний строк з дати припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, що були зруйновані чи пошкоджені внаслідок збройної агресії Російської Федерації, незалежно від включення відповідної території до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. Прийняття законопроекту сприятиме налагодженню партнерських відносин між бізнесом та контролюючими органами, а також забезпечить соціальну справедливість при врегулюванні податкових відносин.
Аналогічним чином рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 №5449/5490 внесені зміни до рішення Київської міської ради від 09.12.2021 №3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік", якими визначено, що з 01.03.2022 до 31.05.2022 застосовується ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 відсотка.
Таким чином, суть наведеного регулювання звелася до надання владою пільг бізнесу у вигляді звільнення від нарахування та сплати податків (в т.ч. числі плати за землю та податку з житлової нерухомості), обумовленої тимчасовою окупацією збройними формуваннями Російської Федерації території України.
Відмова держави від передбачених законом платежів обумовлена розумінням скрутного становища землекористувачів внаслідок неможливості в повному обсязі користуватися такими земельними ділянками, названого державою налагодженням партнерських відносин між бізнесом та контролюючими органами та установлених з метою забезпечення соціальної справедливості.
Суд розуміє різницю між особами, які законно користуються земельною ділянкою під належним їм об`єктом нерухомості без укладання договору оренди та орендарями земельних ділянок на підставі договору оренди.
Хоча перші і не є платниками орендної плати за землю, проте по суті (в т.ч. з урахуванням кондиційних механізмів) мають обов`язок сплати того самого розміру, що б і мали при укладанні договору оренди, проте на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.
В розумінні взаємовідносин із власником землі та державою, як перші, так і другі є законними користувачами землі, а відтак надання пільги одним без надання пільги іншим носить ознаки дискримінації перших по відношенню до других.
Такий висновок висновується на підставі того, що метою запровадження даної пільги було не стимулювання перших укласти договори найму та врегулювати свої правовідносини користування землею (в цьому випадку стимулювання других було б виправданим та доречним).
Дійсною метою прийняття спірної норми (п.п. 69.14) та запровадження пільги було бажання держави допомогти фізичним і юридичним особам в тяжкі для всієї держави часи, коли як ведення бізнесу, так і повноцінне використання будь-якої земельної ділянки (в т.ч. під об`єктом нерухомості) було ускладнене через агресію збройних формувань Російської Федерації.
Неможливість повноцінного використання землі була об`єктивно спричинена злочинними діями окупаційних військ Російської Федерації та в однаковій мірі мала вплив як на користувачів землі на підставі договору оренди, так і користувачів землі під об`єктами нерухомості, які користуються землею без договору.
У зв`язку із наведеним, тлумачення застосування цієї норми виключно до категорій осіб, відмінних від користувачів земельних ділянок, розташованих під об`єктами нерухомості, матиме формальний та дискримінаційний характер, не враховуватиме мету запровадження законодавцем відповідної норми (пільги).
Буквальний зміст норми та аналогії.
Диспозиція підпункту 69.14 містить формулювання "перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб", що дає підстави вважати про можливість її поширення на користування землею власником нерухомості без оформленого договору найму.
В свою чергу Верховний Суд застосовує аналогію закону та допускає поширення приписів Податкового кодексу України на правовідносини користування землею власником нерухомості без укладеного договору оренди:
- застосування та індексація нормативної грошової оцінки для визначення розміру платежу (пункти 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України);
- пропорційне визначення платежу при належності будівлі двом і більше співвласникам (п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України);
- щодо належних доказів на обґрунтування оцінки землі (п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України).
Таким чином, норми Податкового кодексу України застосовуються для регулювання відносин щодо кондиційних зобов`язань по сплаті відшкодування за статтями 1212, 1214 Цивільного кодексу України до власників нерухомості, які користуються землею під такими об`єктами без укладеного договору.
Як правило, органи податкової служби приймають від таких осіб податкові декларації з плати за землю, що зумовлює у наступному узгодженість таких зобов`язань та їх стягнення у передбаченому Податковим кодексом України порядку.
При цьому, загальновідомою є обставина тривалої процедури оформлення права користування земельною ділянкою та укладення із органом місцевого самоврядування відповідного договору оренди. Тобто навіть якщо новий власник нерухомості відразу після купівлі об`єкту нерухомості розпочне вживати заходи для оформлення права користування земельною діялнкою, то дана процедура як правило триває роками (необхідно розробити проект землеустрою, пройти його погодження, винести проект рішення про передачу земельної ділянки в користування на розгляд міської ради тощо). 
Тому тривале користування земельною ділянкою без оформлення в встановленому законодавством порядку правовідносин не є безумовним свідченням недобросовісності користувача.
Якщо приписи Податкового кодексу України регулюють правовідносини користування землею власником нерухомості без укладеного договору оренди, то відповідно на такі правовідносини і підлягають поширенню норми ПКУ щодо надання пільги. 
Вимога щодо "якості закону" та обов`язок суду застосувати найбільш сприятливий для особи спосіб тлумачення закону, який не відповідає визначеним критеріям якості закону, ґрунтуються передусім на положеннях ч. 1 ст. 57 Конституції України, яка встановлює, що "кожному гарантується право знати свої права і обов`язки". Із цієї конституційної норми відомо те, що у випадку встановлення судом того факту, що закон сформульований у спосіб, який не дозволяє особі знати свої права і обов`язки, застосування (тлумачення) такого закону повинно відбуватися судом на користь особи, яку позбавили (звузили) на підставі цього закону певного права або встановили (розширили) для неї нові обов`язки.
Наведене свідчить про поширення передбаченої п.п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України пільги на всіх осіб, які фактично користувались земельними ділянками у зв`язку з набуттям права власності на об`єкти нерухомості, розташовані на них, безвідносно до укладених договорів оренди, що висновується з принципу верховенства права, правової визначеності та застосування найбільш сприятливого для особи способу тлумачення закону.
Щодо судової практики.
Практика Верховного Суду (зокрема постанови від 11.11.2025 у справі №910/8635/24, від 10.02.2026 у справі №908/2849/24, від 02.12.2025 у справі №908/1926/24, від 09.12.2025 у справі №905/1313/24) ґрунтується на висновуванні аналізу пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ "Перехідні положення", викладеному в постановах від 29.10.2024 у справі №620/5747/23, від 25.02.2025 у справі №908/929/24 та від 01.07.2025 у справі №908/1301/24 (останні дві містять врахування висновків у справах №620/5747/23 та №922/2378/20).
Разом з тим, справа №908/929/24 стосувалася користування земельною ділянкою на підставі укладеного договору оренди, а тому ця постанова Верховного Суду не містить жодного регулювання щодо непоширення спірної пільги на ситуації користування землею без договору.
Справа №922/2378/20 розглянута до появи норми закону (пільги) - п.п. 69.14 п. 69 Розділу ХХ Податкового кодексу України, адже норма закону прийнята у березні 2022 року, а постанова у справі №922/2378/20 ухвалена 27.04.2021.
Справа адміністративної юрисдикції №620/5747/23 (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 29.10.2024) стосувалася правомірності податкової вимоги ТОВ "Текссил" щодо податкового боргу за період дії п. 69.14 п. 69 розділу XX Податкового кодексу України.
Касаційний адміністративний суд Верховного Суду вказав, що "Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссил» мало право у спірний період не сплачувати орендну плату за користування земельної ділянки, яка розташована в місті Чернігів по проспекту Миру, 283», але відмовив у позові через те, що «право осіб на звільнення від сплати податку відповідно до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України реалізується шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій із зменшенням відповідних податкових зобов`язань.".
Жодного висновку про не поширення цієї норми на осіб, які є користувачами землі без укладеного договору оренди, постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду не містить, а численні судові рішення окружних та апеляційних адміністративних судів з цього приводу свідчать про поширення п.п. 69.14 п 69 (пільги) на будь-якого платника, який подав податкову декларацію з плати за землю.
Суд вважає, що тлумачення застосування п.п. 69.14 п. 69 Розділу ХХ Податкового кодексу України має здійснюватися в першу чергу з урахуванням мети прийняття законодавцем такої пільги та на підставі принципу "якості закону", що було описане раніше.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (див. постанови Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №922/2216/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).
Тобто визначальним для висновку про стягнення коштів за ст. 1212 Цивільного кодексу України є те, що відповідач "зберіг кошти, які мав сплатити за користування відповідною земельною ділянкою" та "збагатився за рахунок органу місцевого самоврядування" за відсутності правової підстави.
Суд не може не звернути увагу, що розмір плати на яку "збагатився відповідач" та "зберіг у себе" у даній категорії справ визначається саме за методикою розрахунку орендної плати за землю та не може її перевищувати.
За загальним правилом ця сума визначається із розрахунку орендної плати яку б одержала Київська міська рада при існуванні правової підстави (укладеному договорі оренди землі).
У періоді березень-грудень 2022 року ніхто не звертає увагу на той факт (навіть якщо тлумачити п.п. 69.14 п. 69 обмежено), що у разі існування договору оренди - Київська міська рада б не одержала нічого від такого орендаря.
Відтак, про яке збагачення відповідача чи збереження коштів Київської міської ради у цей період можна вести мову, коли б у разі існування договору оренди Рада б одержала нуль гривень.
Безвідносно до суті тлумачення п.п. 69.14 п. 69 - широкого чи обмеженого - механізм обрахунку розміру "збережених коштів"/"збагачення особи за рахунок Ради" виключає нарахування суми такого збагачення більше суми, яку б Київська міська рада за період березень-грудень 2022 року одержала від особи, яка уклала договір.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (надалі - "Перелік"), спочатку було затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, а в подальшому затверджено Перелік в новій редакції наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 №376.
Зі змісту Переліку вбачається, що у період з 24.02.2022 до 30.04.2022 вся територія міста Києва визнана територією активних бойових дій, а тому земельні ділянки у місті Київ підпадають під регулювання п.п. 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Зміст п.п. 69.14 п. 69 Розділу ХХ Податкового кодексу України у березні-грудні 2022 року було сформульовано таким чином, що норма поширювалася у разі ведення бойових дій на території безвідносно до тривалості таких дій.
Таким чином, відповідач за користування землею у період березень-грудень 2022 року на підставі вказаної пільги не мав сплачувати кошти, а тому суд прийшов до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" повинне було сплачувати за користування спірною земельною ділянкою наступні платежі: 
1) з 03.12.2021 по 31.12.2021 2 308 885,56х5%/365х29 дні = 9 172,29 грн;
2) з 01.01.2022 по 31.12.2022 2 539 774,11х5%/365х59 днів = 20 526,94 грн;
3) з 01.01.2023 по 31.12.2023 2 920 740,23х5%/365х365 днів = 146 037,01 грн;
4) з 01.01.2024 по 31.12.2024 3 069 697,98х5%/366х366 днів = 153 484,90 грн;
5) з 01.01.2025 по 26.02.2025 3 438 061,74х5%/365х57 днів = 26 845,14 грн.
Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" загалом повинне було сплатити на користь Київської міської рази кошти за користування спірною земельною ділянкою у загальному розмірі 356 066,28 грн.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Тобто відсутність у період з 03.12.2021 по 26.02.2025 укладеного договору оренди спірної земельної ділянки має фактичним наслідком користування відповідачем такою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування земельною ділянкою коштів, які мали бути відшкодовані. 
Правові підстави набуття прав користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. В свою чергу, відповідач набув у користування майно саме за рахунок територіальної громади міста Києва в особі позивача. 
У разі коли особа користувалася земельними ділянками, що належать територіальній громаді міста Києва без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власникові такого майна на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Таким чином, за розрахунками суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" було безпідставно збережені кошти у розмірі 356 066,28 грн, які підлягали сплаті за користування спірною земельною ділянкою у період з 03.12.2021 по 26.02.2025.
Положеннями ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України унормовано, що визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Враховуючи положення норми ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України та безпідставне користуванням відповідачем спірною земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно зберіг за рахунок територіальної громади міста Києва кошти у розмірі 356 066,28 грн, які підлягали сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" в якості орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0589 га з кадастровим номером 8000000000:66:045:0003 у період з 03.12.2021 по 26.02.2025.
За таких обставин позовні вимоги Київської міської ради підлягають частковому задоволенню, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі 356 066,28 грн.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 75, 79, 123, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

1. Позов Київської міської ради задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Старс" (02094, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12, офіс 177; ідентифікаційний код 42937956) на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності у розмірі 356 066 (триста п`ятдесят шість тисяч шістдесят шість) грн 28 коп. та судовий збір у розмірі 4 272 (чотири тисячі двісті сімдесят дві) грн 80 коп. Видати наказ.
3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 12.05.2026.

Суддя Роман БОЙКО