Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 
(заочне)

Справа №377/96/26 
Провадження №2/377/233/26 

21 травня 2026 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої – судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

У С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року позивач ТОВ «Споживчий центр» через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 у розмірі 6763,70 грн та судові витрати.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 15.06.2023 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферту) №15.06.2023-100002730 шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, підтвердження укладення кредитного договору. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 12 000,00 грн, строком на 42 дні; дата надання кредиту 15.06.2023; дата повернення кредиту 26.07.2023; первинний період користування кредитом – 14 днів з дня його надання; черговий період - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду; продовження строку, на який надається кредит, не передбачене; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1800,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином у повному обсязі не виконує, тому станом на дату пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 6763,70 грн, що складається із заборгованості: за тілом кредиту- 5278,70 грн, за процентами – 1485,00 грн. Відповідач здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме частково сплатив по вищевказаному кредитному договору. Під час розрахунку заборгованості та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості, що є підтвердженням існування та визнання такого боргу (а.с. 3-14). 
Ухвалою судді від 27 березня 2026 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 21 квітня 2026 року, задоволено клопотання про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 104-106).
21 квітня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. у відпустці, призначено судове засідання на 05 травня 2026 року.
Ухвалою суду від 05 травня 2026 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано в АТ «Райффайзен Банк» докази, відкладено судове засідання на 21 травня 2026 року на підставі пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 223 ЦПК України ( а.с.140-142). 
Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали судді від 30 квітня 2026 року до зареєстрованого Електронного кабінету позивача та представника ОСОБА_2 , що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с.147-148). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення ( а.с.14). 
Відповідач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлявся в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким йому направлялась судова повістка з копією ухвали судді від 05 травня 2026 року за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній» ( а.с.150). У такому випадку відповідач ОСОБА_1 відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 21 травня 2026 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.
Через неявку в судове засідання всіх учасників справи згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Суд встановив, що 15 червня 2023 року ОСОБА_1 для підтвердження особи та прийняття рішення про видачу кредиту заповнив для ТОВ «Споживчий центр» додаток до анкети позичальника, який підписав електронним підписом, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора С252, отриманого смс-повідомленням на фінансовий номер +380931396572, та зазначив в ньому свої контактні дані, інформацію про роботу, контактний телефон, близьких осіб, суму кредиту та строк кредитування (а.с.33-35).
15 червня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). 
Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії (оферти) від 15.06.2023 ТОВ «Споживчий центр» пропонував укласти відповідачу договір, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена на вебсайті кредитодавця, заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора ( кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Відповідно до заявки кредитного договору № 15.06.2023-100002730 ( кредитної лінії) позичальнику надано кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 42 дні з дати його надання; дата повернення кредиту- 26.07.2023; період користування кредитом-кожні 14 днів з дня надання кредиту; процентна ставка –фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Умовами договору передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1 800,00 грн. 
Також умовами договору передбачена неустойка -120 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до умов договору спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача - 4119-97ХХ-ХХХХ-5598 ( а.с.44-46).
Згідно з відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 позичальник підтвердив, що він однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023, з якими попередньо уважно ознайомився ( а.с.37-43).
15 червня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору ( оферти), заявки від 15.06.2023, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) підтвердило позичальнику укладення електронного кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником на вищевказаних умовах ( а.с. 47). 
Паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим ідентифікатором С 252 (а.с.29-32).
В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023, яку відповідач підписав одноразовим ідентифікатором С252, зазначено: дату видачі кредиту- 15.06.2023; дати платежів: 28.06.2023 – 6 239,41 грн; 12.07.2023 – 6239,41 грн, 26.07.2023 – 6 239,42 грн; кількість днів у розрахунковому періоді - 14; чисту суму кредиту за договором – 12000,00 грн; суму платежу за розрахунковий період, усього – 18 718,24 грн; суму процентів за користування кредитом, усього – 4 918,24 грн; загальну вартість кредиту – 18 718,24 грн (а.с. 36). 
15 червня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на виконання умов кредитного договору № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 на зазначену відповідачем у заявці платіжну картку № НОМЕР_1 12 000,00 грн, що підтверджується квитанцією LiqPay №2327193436 від 15.06.2023 (а.с.48). 
Згідно з довідкою – розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 заборгованість позичальника ОСОБА_1 складає 6 763,70 грн, з яких: 5 278,70 грн основного боргу; 1 485,00 грн – проценти. У довідці також вказано, що проценти по кредиту нараховані за період з 15.06.2023 по 26.07.2023 ( а.с. 65). 
Крім того, позивач надав детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №15.06.2023-100002730 від 15.06.2023, в якому міститься поденний розрахунок заборгованості по кредиту, процентам, комісії, що у сумі, з урахуванням внесення відповідачем 18.07.2023 часткової сплати на погашення кредиту в розмірі 12 889,30 грн, складає 6 763,69 грн, з яких: 5 278,70 грн основного боргу; 1 484,99 процентів, нарахованих за період з 15.06.2023 по 26.07.2023 (а.с. 74-95). 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами ( статті 628,629 ЦК України). 
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України). 
За правилом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований в кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Системний аналіз указаних норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до вимог частини четвертої 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», який суд застосовує в редакції станом на дату укладення кредитного договору № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України « Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору ( пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення вказаного законодавства свідчать про те, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2023 ОСОБА_1 укладено кредитний договір №15.06.2023-100002730 від 15.06.2023, за умовами якого реквізити належного позичальнику платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даними та наступними договорами: №4119-97ХХ-ХХХХ-ХХ98.
Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що вказаний кредитний договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «Споживчий центр» на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є його безпосереднім підписом.
Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 заперечень щодо факту підписання зазначеного кредитного договору не висловив. 
Позивач надав копію квитанції LiqPay №2327193436 від 15.06.2023, згідно з якою перераховано кошти на суму 12 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , дата та час операції: 15.06.2023 о 20:40, ідентифікатор еквайра: АТ КБ «ПриватБанк», призначення платіжної операції: видача за договором № 15.06.2023-100002730 ( а.с.48). 
На виконання вимог ухвали суду від 05 травня 2026 року АТ «Райффайзен Банк» надано інформацію від 13.05.2026 про те, що банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) ( а.с.151) та виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 ( банківська картка № НОМЕР_2 ) за 15.06.2023, з якої вбачається безготівкове зарахування коштів в сумі 12 000,00 грн 15.06.2023 ( а.с.152). 
Згідно з частиною тринадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України « Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Пунктом 159 розділу VIII «Загальні правила документообігу за операціями з використанням платіжних інструментів» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 за №164, передбачено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Відповідно до пункту 10 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» еквайринг платіжних інструментів – платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі. 
Еквайринг здійснюється еквайром на підставі договору, укладеного з отримувачем, з урахуванням вимог законодавства ( частина перша статті 37 Закону України « Про платіжні послуги»). 
Пунктом 10 розділу ІІ Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України №113 від 03.11.2021 ( далі- Положення), передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_5 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Пунктом 22 розділу V Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 ( чинною на момент укладення зазначеного кредитного договору) передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати електронного платіжного засобу чи його реквізитів та не вносити повного номера електронного платіжного засобу до облікових книг та/або до електронних баз даних комп`ютерних програм торговця тощо. 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Як зазначає позивач, свої зобов`язання ОСОБА_1 за договором належним чином не виконав. У зв`язку із чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 6 763,70 грн. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, відповідно до положень частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.
Так, позивач надав суду паперову копію електронної квитанції платіжної системи LiqPay №2327193436 від 15.06.2023, згідно з якою перераховано кошти на суму 12 000,00 грн на платіжну картку № 4119-97ХХ-ХХХХ-ХХ98, дата та час операції: 15.06.2023 о 20:40, ідентифікатор еквайра: АТ КБ «ПриватБанк», призначення платіжної операції: видача за договором № 15.06.2023-100002730 ( а.с. 48). 
До позовної заяви також долучено копію договору про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 за № 4507, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» (банк) та ТОВ «Споживчий центр» (клієнт), який регулює відносини банку з клієнтом, згідно з якими банк надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням клієнта на банківські картки платників (а.с. 53-64).
Належність відповідачу платіжної картки № 4119-97ХХ-ХХХХ-ХХ98 та зарахування на неї 15.06.2023 кредитних коштів на суму 12 000,00 грн підтверджується інформацією АТ «Райффайзен Банк» від 05.05.2026 та випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 ( банківська картка № НОМЕР_2 ) за 15.06.2023 ( а.с.151-152). 
Таким чином, позивач надав достатні докази, які підтверджують виконання позивачем свого зобов`язання за кредитним договором №15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 шляхом перерахування на картку відповідача, яку він зазначив у цьому договорі, коштів на суму 12 000,00 грн та отримання відповідачем цих коштів. 
При цьому, суд враховує, що виписка про рух коштів по рахунку є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому є належним доказом, який підтверджує факт перерахування грошових коштів на картку відповідача у розмірі 12 000,00 грн відповідно до умов кредитного договору №15.06.2023-100002730 від 15.06.2023. 
Крім того, детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 підтверджується, що відповідач частково сплатив кредитодавцю ТОВ «Споживчий центр» платіж. У цьому розрахунку міститься детальний (поденний розрахунок) заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісії, що з урахуванням положень частини першої статті 534 ЦК України, складає 6 763,69 грн, з яких: 5 278,70 грн основного боргу; 1 484,99 процентів, нарахованих за період з 15.06.2023 по 26.07.2023, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування ( а.с. 74-95). 
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 у розмірі 6 763,69 грн. 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 662,40 гривень, які позивач сплатив згідно з платіжною інструкцією №СЦ00073750 від 29.01.2026 за подання позовної заяви в електронній формі через підсистему «Електронний суд». 
На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.06.2023-100002730 від 15.06.2023 року розмірі 6763 гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 662 гривні 40 копійок. 
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вулиця Саксаганського, будинок №133-А, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Повне заочне рішення суду складено 21 травня 2026 року.
Суддя  Н. С. Бабич