ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/997/25 (345/933/26)	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, в межах справи № 909/997/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , справу № 909/997/25 (345/933/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28 230,00 грн.
Суть спору.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором № 505252-КС-003 про надання кредиту від 25.02.2025 у розмірі 28 230,00 грн, з яких: 11 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 10 780,00 грн - сума прострочених платежів по процентах, 5390,00 - сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ, 1060,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Також просить стягнути понесені судові витрати.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.03.2026 справу передано на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області, у провадженні якого перебуває справа № 909/997/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Стислий виклад позиції позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання кредиту № 505252-КС-003 від 25.02.2025, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 28 230,00 грн.
Стислий виклад заперечень відповідача.
04.03.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив що Господарським судом Івано-Франківської області розглядається справа про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , в межах якої він повідомляв господарський суд про свою заборгованість перед ТОВ "Бізнес Позика", на даний час затверджено план реструктуризації його боргів і такий план виконується, а відтак задля судового контролю за діяльністю боржника, залучення всього майна до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів, вимоги ТОВ "Бізнес Позика" підлягають розгляду Господарським судом Івано-Франківської області в межах справи № 909/997/25 про його неплатоспроможність із застосуванням норм положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Враховуючи вищенаведене, просить закрити провадження у справі № 345/933/26 за позовом ТОВ "Бізнес Позика" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
Фізична особа ОСОБА_1 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" (документ сформований в системі "Електронний суд" 15.08.2024) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2025, для розгляду справи № 909/997/25 визначено суддю Горпинюка І.Є.
25.08.2025 суд прийняв до розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи та призначив підготовче засідання по розгляду заяви на 12.09.2025.
Ухвалою від 12.09.2025, постановленою за результатами проведення підготовчого засідання, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , який зареєстрований фізичною особою-підприємцем; введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Москву Юлію Орестівну та призначено попереднє засідання суду на 29.10.2025.
13.09.2025 00:38, на офіційному вебпорталі судової влади України опубліковано оголошення за номером публікації 77127 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою від 17.12.2025 Господарський суд Івано-Франківської області, серед іншого, затвердив План реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 909/997/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ; припинив повноваження керуючого реструктуризацією боржника фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Москви Юлії Орестівни у справі № 909/997/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 . 
17.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором № 505252-КС-003 про надання кредиту від 25.02.2025 у розмірі 28 230,00 грн, з яких: 11 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 10 780,00 грн - сума прострочених платежів по процентах, 5390,00 - сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ, 1060,00 грн - сума прострочених платежів за комісією, а також понесених судових витрат.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.02.2026 у справі № 345/933/26 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; суд ухвалив цивільну справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без виклику учасників справи.
04.03.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив що Господарським судом Івано-Франківської області розглядається справа про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , в межах якої він повідомляв господарський суд про свою заборгованість перед ТОВ "Бізнес Позика", на даний час затверджено план реструктуризації його боргів і такий план виконується, а відтак задля судового контролю за діяльністю боржника, залучення всього майна до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів, вимоги ТОВ "Бізнес Позика" підлягають розгляду Господарським судом Івано-Франківської області в межах справи № 909/997/25 про його неплатоспроможність із застосуванням норм положень Кодексу України з процедур банкрутства. Враховуючи вищенаведене, просить закрити провадження у справі № 345/933/26 за позовом ТОВ "Бізнес Позика" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
09.03.2026 представник позивача подав до суду клопотання, в якому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України просить суд передати справу № 345/933/26 за позовом ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Господарського суду Івано-Франківської області з метою її подальшого розгляду в межах справи № 909/997/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.03.2026 справу передано на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області, у провадженні якого перебуває справа № 909/997/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
30.03.2026 матеріали справи № 345/933/26 надійшли до Господарського суду Івано-Франківської області.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Господарського суду Івано-Франківської області від 30.03.2026, для розгляду справи № 909/997/25 (345/933/26), на підставі статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено суддю Горпинюка І.Є.
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
З урахуванням наведеного дану справу слід розглянути в межах справи № 909/997/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2026 суд прийняв справу № 909/997/25 (345/933/26) до розгляду в межах справи № 909/997/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив учасникам справи строки на подання суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, а також обґрунтованого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у разі наявності заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалу суду від 02.04.2026 було надіслано учасникам справи до їх електронних кабінетів.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа, копія зазначеної вище ухвали доставлена до електронних кабінетів позивача 02.04.2026 о 17:30; відповідача 02.04.2026 о 17:18.
У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі.
Також у позовній заяві ТОВ "Бізнес Позика" просить суд витребувати в АТ "А-БАНК" письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме:
- письмового доказу у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );
- письмового доказу у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 25.02.2025 (дата видачі кредиту) до 17.06.2025 (дата закінчення терміну кредитування).
Дане клопотання було розглянуто та частково задоволене Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області (ухвала від 20.02.2026)
На виконання вимог ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.02.2026, 02.03.2026 до суду від АТ "А-БАНК" надійшов лист № 20.1.0.0.0/7-20260225/0193, в якому повідомляється, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № 4323-3473-5365-3832; до листа додано виписку про рух коштів по рахунку за 25.02.2025.
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача. У предмет доказування включаються також обставини, що підтверджують право на звернення до суду, тобто факти порушення суб`єктивних прав позивача.
У даній справі предмет доказування становлять обставини виконання сторонами умов укладеного між ними договору від 25.02.2025 № 505252-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). 
За змістом ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підтвердження своїх вимог та заперечень позивач подав суду копії письмових доказів, які зазначені як додатки до позовної заяви. Відповідач на підтвердження своїх вимог та заперечень докази не подавав. 
Сторони не подавали заяв в порядку ч. 11 статті 80 ГПК України про те, що якісь із письмових доказів викликають сумнів з приводу їх достовірності або є підробленими, не заперечували щодо вірогідності, належності, допустимості, законності доказів, наданих іншою стороною.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, суд визнає встановленими (спростованими) такі обставини, що є предметом доказування.
25.02.2025 ОСОБА_1 здійснив вхід до особистого кабінету на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", використавши номер телефону та надавши всю необхідну інформацію (паспортні дані, сума бажаного кредиту - 11 000,00 грн, номер банківської карти) для формування Товариством (ТОВ "Бізнес Позика") належної пропозиції клієнту.
25.02.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направлено Шумею Ігор. Богдановичу пропозицію (оферту) укласти договір № 505252-КС-003 про надання кредиту (електронна форма), на яку 25.02.2025 відповідач надіслав прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення Договору № 505252-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Відтак, 25.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (надалі також - Кредитодавець) та фізичною особою Шумей Ігорем Богдановичем (надалі також - Позичальник) укладено договір № 505252-КС-003 про надання кредиту від 25.02.2025 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" (далі - Правила).
Сторонами погоджено, строк кредиту: 16 тижнів, стандартна процентна ставка в день 1%, фіксована, комісія за надання кредиту: 2200,00 грн; загальний розмір кредиту: 11 000,00 грн; строк дії договору до 17.06.2025; орієнтовна загальна вартість кредиту: 22378,15 грн; загальні витрати за кредитом 11 378,15 грн; орієнтована реальна річна процента ставка: дев`ять тисяч сімсот сорок чотири цілих тридцять п`ять сотих процентів; денна процентна ставка: 0,92 процентів.
За змістом п. 2.15 договору мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.
У розділі 4 договору встановлено порядок та умови надання кредиту.
За умовами пункту 4.1. договору кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладання договору надати позичальнику кредит в сумі, вказаній в пункті 2.1 договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений у розділі 12 договору. 
Відповідно до пункту 4.2. договору позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у пункті 10.2. договору, починаючи з першого для користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в пункті 4.2.2. та Додатку №1 до договору. У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів, та непогашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, протягом наступних семи діб, починаючи з восьмого дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором. 
У разі не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, зокрема враховуючи те, що у такому разі умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів. Сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті позичальника (п. 4.2.4 договору).
Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених пунктами 4.2.1. та пунктом 10.2 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою, зазначеною в абзаці другому пункту 2.4. цього договору: позичальнику здійснюється нарахування процентів за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою, починаючи з першого для користування кредитом. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Позичальник зберігає можливість сплати відсотків за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів та комісії шляхом сплати кредитодавцю платежу відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, передбаченого умовами пункту 14.2.2. (далі - Графік платежів) та Додатку № 1 цього договору, у повному обсязі не пізніше сьомого календарного дня після визначеного цим договором строку (позичальник зберігає можливість користуватися кредитом за зниженою процентною ставкою, якщо прострочення внесення позичальником платежу, передбаченого Графіком платежів, не перевищує семи календарних днів. У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів, та непогашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, протягом наступних семи діб, починаючи з восьмого дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором (пункти 10.1- 10.3 договору).
Згідно з пунктом 4.3. договору кредит, проценти та будь-які інші платежі за договором підлягають сплаті позичальником у безготівковій формі шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в розділі 12 договору, у строк (термін) відповідно до Графіку платежів. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів та інших платежів, передбачених умовами договору, вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в розділі 12 договору. 
Пунктами 4.4., 4.5. договору передбачено, що у разі надходження від позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у порядку черговості, визначеної в статті 19 Закону України "Про споживче кредитування". 
За умовами пункту 4.6. договору кредитодавець протягом строку дії цього договору в односторонньому порядку має право проінформувати позичальника про наявність у нього можливості збільшити розмір кредиту, що надається позичальнику за цим договором, та збільшити строк кредитування за цим договором шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника інформації про його можливість отримати у кредит додаткові кошти. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту збільшення строку кредитування за цим договором відбувається на підставі додаткового договору до цього договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах Додатковою угодою, порядок укладання якої визначено цим договором. Ініціювання, збільшення строку кредитування та видачі додаткових грошових коштів у кредит здійснюється кредитодавцем шляхом надсилання позичальнику проєкту додаткової угоди для підписання її позичальником шляхом використання електронного підпису. 
У пункті 5.2. договору визначено, що позичальник зобов`язався виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором, надавати кредитодавцю усі необхідні документи для укладення договору та достовірну інформацію щодо себе, свого фінансового стану, мети та характеру майбутніх ділових відносин. Повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору.
У свою чергу, у пункті 5.4. договору кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальнику в строки (терміни) та в порядку, передбаченому договором. Прийняти від позичальника виконання зобов`язань за договором (включаючи, дострокове) як частинами, так і у повному обсязі.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної в пункті 2.7 договору (пункт 11.1. договору).
У пункті 7.2. договору зазначено, що закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору.
Згідно з п. 7.5 договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни. Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000% процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми кредиту одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшено за домовленістю сторін.
Згідно з п.п. 10.1, 10.2 договору позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.4.2.1 та п. 10.2 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за зниженою процентною ставкою, зазначеною в абзаці другому п.2.4 цього Договору. Позичальнику здійснюється нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою, починаючи з першого для користування кредитом. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована.
Позичальник зберігає можливість сплати відсотків за користування кредитом за зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів та комісії шляхом сплати кредитодавцю платежу відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, передбаченого умовами п.4.2.2 Договору (далі - Графік платежів) та Додатку № 1 цього договору у повному обсязі не пізніше 7 (сьомого) календарного дня після визначеного цим договором строку (позичальник зберігає можливість користуватися кредитом за зниженою процентною ставкою, якщо прострочення внесення позичальником платежу, передбаченого графіком платежів не перевищує 7 (семи) календарних днів). У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором (п. 10.3 договору).
Згідно п.п. 11.4.4, 11.4.5 договору позичальник ознайомлений з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. Позичальник отримав від кредитодавця всі документи та інформацію, які позичальник запросив у кредитодавця до моменту укладення договору.
Відповідно до п. 11.18 договору датою та часом укладання цього договору є дата та час накладення на примірник (оригінал) цього договору кваліфікованого електронного підпису уповноваженої посадової особи кредитодавця, що зазначаються у розділі 12 цього договору.
Даний договір позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2979 з позначкою часу "25.02.2025 14:21:31".
Договір підписано кваліфікованим електронним підписом директора кредитодавця 25.02.2025 о 14:21:38.
Умови вказаного договору відповідають змісту доданого до матеріалів справи паспорту споживчого кредиту ТОВ "Бізнес Позика", який підписано Шумей І.Б. електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0817 25.02.2025 14:21:08.
На виконання умов договору позивач надав відповідачці грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн шляхом перерахування 25.02.2025 на банківську картку позичальника, яка вказана позичальником при заповненні анкети клієнта), що відображено у листі-підтвердженні щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ПрофітГід" (а.с. 127).
Надходження 11 000 грн на банківську картку відповідача підтверджується також і рухом коштів по його рахунку, наданим АТ “А-Банк” (а.с. 19-25).
У анкеті клієнта (витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com/) від 03.02.2025 відповідач надав інформацію про номер банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_1 .
За змістом повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" від 27.04.2026 зазначено відомості про відкриту на ім`я відповідача емітовану картку № НОМЕР_1 . У доданій банківській виписці по рахунку Шумея І.Б. за період 25.02.2025-02.02.2026 відображено зарахування 25.02.2025 переказу на карту у розмірі 11 000,00 грн.
Зазначені докази підтверджують, що ТОВ "Бізнес Позика" виконало свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі.
Відтак, за твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за спірним Кредитним договором своєчасно та у повному обсязі не виконав, чим порушив свої відповідні зобов`язання.
У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за спірним Договором (а.с. 88-91), відповідно до якого 12.03.2025 відповідачем сплачено коштів в сумі 2 900,00 грн, які було спрямовано на погашення процентів за користування кредитом у розмірі 1650,00 грн, комісії - 2750,00 грн, нарахування на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України – 110,00 грн. З урахуванням однієї проплати відповідача станом на 02.02.2026, на думку позивача, заборгованість за договором про надання кредиту №505252-КС-003 від 25.02.2025 становить 28 230,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту – 11 000,00 грн, боргу по процентах - 10780,00 грн., заборгованості по комісії - 1060,00 грн та нарахувань по ст. 625 ЦК України – 5390,00 грн.
Станом на дату розгляду вказаного спору відповідачем доказів сплати суми боргу до матеріалів справи не долучено.
З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, пов`язані з простроченням сплати кредиту, процентів та комісії, регулювання яких здійснюється ЦК України.
Цивільні права та обов`язки згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України (тут і надалі в редакції чинній на 30.12.2019) виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно зі статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частинами сьомою, дванадцятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано використання підпису в сфері електронної комерції, відповідно до якої якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля - ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій, серед іншого, зазначено, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений).
Як установлено судом, наявний в матеріалах справи договір про надання кредиту містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA- 2979 25.02.2025 14:21:31".
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи візуальні форми послідовності дій відповідача щодо укладення електронного договору про надання кредиту.
Одноразовий ідентифікатор, яким підписаний договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення договору між сторонами.
Необхідно також зазначити, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 911/2548/18 та від 28.01.2021 у справі № 910/17743/18). Тому при вирішенні справи суд враховує також і докази, наявні в матеріалах справи № 909/1094/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 долучив до заяви список кредиторів, у якому серед кредиторів зазначено також ТОВ “Бізпозика”, вказано суму заборгованості 21 780,00 грн грн, підставу виникнення заборгованості - Електронний договір №505252-КС-003 від 25.02.2025р., що повністю узгоджується з підставами заявленого позову та позовними вимогами.
Отже, звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник визнав наявність у неї заборгованості перед позивачем, як кредитором, яка виникла з договору, котрим обґрунтовуються позовні вимоги, і покликався на цю заборгованість серед підстав відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Суд також зазначає, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2- 1383/2010).
З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17).
Відповідач доказів визнання недійсним договору про надання кредиту не надав, а отже, повинен виконувати його умови у повному обсязі.
За змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).
За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статті 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за договором позики та кредитним договором обов`язку позикодавця (кредитодавця) передати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти, якщо це передбачено договором. Договір позики та кредитний договір вважаються виконаними в момент повернення позичальником грошових коштів, такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплати процентів, якщо це передбачено договором.
Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення розрахунків по отриманому кредиту в повному обсязі, настання строку повернення отриманих за кредитним договором коштів, позовні вимоги про стягнення 11000,00 грн заборгованості по основному боргу суд вважає правомірними та обґрунтованими.
Судом також розглянуто вимогу щодо стягнення 10 780,00 грн простроченої заборгованості по процентах за користування кредитом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається· на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Сторонами у договорі №505252-КС-003 про надання кредиту від 25.02.2025 узгоджено розмір стандартної процентної ставки в день - 1%, денної процентної ставки - 0,92%. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України, позичальник отримує від банку або іншої фінансової установи (кредитодавець) грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Однак, у встановлений договором строк у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Отже, позичальник отримує "чужі" грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому.
При цьому, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України.
Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим, зі спливом строку кредитування, чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (пункт 91).
Відповідно до Графіку платежів визначеного у п. 4.2.2 спірного договору сторонами узгоджено терміни повернення тіла кредиту, боргу по процентах за користування кредитом з визначеною датою останніх платежів – 17.06.2025.
Як встановлено судом, за час дії договору відповідач мав сплатити позивачу проценти за користування кредитом в сумі 9 033,60 грн. Натомість, відповідачем сплачено 1650,00 грн, а отже його заборгованість перед позивачем зі сплати процентів становить 7383,60 грн. Ця сума і підлягає стягненню судом.
В решті позовних вимог про сплату процентів в сумі 3 396,40 грн, суд відмовляє, оскільки такі нараховані не в межах сум кредитних коштів, які за плату надавались відповідачу в користування, і якими відповідач користувався в межах погодженого сторонами строку кредитування з правом правомірно не повертати кредитні кошти. 
Щодо заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 5390,00 грн по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно з п. 7.5 договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни. Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми кредиту одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшено за домовленістю сторін.
За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, суд зауважує, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-IX від 15.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пункт 18.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який безперервно продовжувався і триває досі.
Суд зауважує, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
Оскільки нарахування 5 390,00 грн заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання здійснено з 25.02.2025 по 17.06.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 5390,00 грн річних.
Окрім того, за умовами договору відповідач мав сплати Комісію в сумі 2200 грн за видачу кредиту (п. 2. 5 Договору). 
У п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Водночас, згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, які включають, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Умовами договору, передбачено, що відповідач мав сплатити позивачу 2 200,00 грн комісії за надання кредиту, однак як вбачається з матеріалів справи, ним сплачено 1 140,00 грн, тому його заборгованість перед позивачем зі сплати комісії мала б становити 1060,00 грн. 
Однак, з врахуванням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-IX від 15.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України яким доповнено, зокрема, пункт 18, та відповідно до якого заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання здійсненого з 25.02.2025 по 17.06.2025, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Отже, суд вважає, що 110,00 грн, які всупереч наведеним вимогам зараховані позивачем у рахунок погашення заборгованості по процентах відповідно до ст. 625 ЦК України, підлягають зарахуванню у рахунок погашення прострочених платежів за комісією, тобто в порядку черговості, визначеної п. 4. 2.2. договору. 
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми нарахованої комісії, з урахуванням викладених вище висновків, сума прострочених платежів по комісії, що підлягає стягненню становить 950,00 грн. 
В решті позовних вимог про стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 110,00 грн слід відмовити.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Положення ст. 76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підстави для закриття провадження у справі відсутні, оскільки справу розглянуто за правилами господарського судочинства, провадження у справі № 909/997/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 не завершене, а тому позивач не може бути позбавлений права звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.
З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 11000,00 грн простроченої основної заборгованості за кредитним договором, 7383,60 грн заборгованості по процентах за користування кредитом та 950,00 грн прострочених платежів за комісією, що разом становить 19 333,60 грн. В решті позову – відмовити.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4019 від 16.02.2026 (а.с. 11).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково в сумі 19 333,60 грн (68,49%), то на відповідача покладається судовий збір в сумі 1823,48 грн, а 838,92 грн судового збору покладається на позивача.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення 28 230,00 грн задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26, оф. 411; ідентифікаційний код юридичної особи: 41084239) 11 000 (одинадцять тисяч) грн 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 7 383 (сім тисяч триста вісімдесят три) грн 60 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. – прострочених платежів за комісією та 1 823 (одну тисячу вісімсот двадцять три) грн 48 коп. витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ в сумі 5390,00 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3 396,40 грн та прострочених платежів за комісією в сумі 110,00 грн. 
Витрати зі сплати судового збору в частині 838,92 грн покласти на позивача.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк