СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/30131/25

пр. № 2-а/759/90/26
12 травня 2026 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, у якому просить скасувати постанову серії 1ДІ №001510 від 19.08.2025 року. Позивач зазначає, що за вказаною постановою його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення п. 3.34 ПДР) та накладено штраф у розмірі 340 грн.
Позивач вважає постанову незаконною, оскільки в порушення вимог ст. 283 КУпАП у постанові відсутній підпис посадової особи, яка її винесла (інспектора Киричка П.П.).
До постанови не додано жодних доказів (фото- або відеофіксації) моменту вчинення правопорушення, що унеможливлює встановлення об`єктивної сторони проступку. Просить позов задовольнити.
ІІ. Процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Судом встановлено, що 19 серпня 2025 року о 12 год. 01 хв. головним спеціалістом інспектором з паркування відділу по роботі транспорту та зв`язку виконавчого комітету Павлоградської міської ради Киричок Павлом Петровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 001510.
Згідно з текстом вказаної постанови, водій транспортного засобу Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Павлоград, вул. Шевченка, 122, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги пункту 3.34 розділу 33 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Сума накладеного штрафу склала 340,00 грн.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 3 ст. 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьої і сьомої ст. 122, частинами першою, другою та восьмої статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Пункт 1.10 Правил дорожнього руху: зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Пунктом 15.1 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Пунктом 3.34 Розділу 33 Заборонені знаки Правил дорожнього руху забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Відповідно до положень Правил дорожнього руху зона дії, зокрема, знаку 3.34 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Дія знаку, зокрема, 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вимоги до встановлення дорожніх знаків також встановлені ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху Знаки дорожні Загальні технічні умови Правила застосування». Цей стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов, напрямків, режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях (далі - дорогах) та виїздах на них з прилеглих територій, на територіях об`єктів дорожнього сервісу, а також на матеріали для світлоповертальних поверхонь (далі світлоповертальні матеріали) технічних засобів організації дорожнього руху.
Відповідно 14.1.1 Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насаджейнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).
Відповідно до 14.1.4 Дорожні знаки дозволено застосовувати у випадках, не передбачених цим стандартом та Правилами [4], якщо необхідність такого застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху.
Як вбачається із п. 14.5.29 передбачено Знак 3.34 «Зупинку заборонено» застосовують, щоб заборонити зупинку і стоянку ТЗ. Його встановлюють з того боку дороги, на якому вводять заборону. На ділянках доріг, де кількість смуг для руху в одному напрямку дві і більше, знак 3.34 потрібно застосовувати там, де, залежно від інтенсивності руху (таблиця 36) під час об`їзду ТЗ, що зупинилися, створюється підвищена небезпека зіткнення. 14.5.30 У випадках, коли потрібно заборонити зупинку або стоянку вздовж одного боку площі, фасаду будинку тощо, і знаки 3.34-3.37 не можуть бути встановлені так, щоб усі водії були поінформовані про введену заборону, дозволено установлювати ці знаки разом із однією з табличок 7.2.5 чи 7.2.6 або з табличкою 7.2.7 навпроти в`їзду на площу, під`їзду до будинку тощо, лицьовою частиною в бік водіїв ТЗ, що під`їжджають
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких установлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом, поясненнями особи, свідченнями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
У постанові зазначено пристрій Sigma mobile, проте Відповідачем не надано суду самих фотоматеріалів.
Суд зазначає, що за відсутності фотофіксації, на якій було б чітко видно автомобіль Позивача у прив`язці до заборонного знаку 3.34, саме лише твердження інспектора в постанові не може вважатися беззаперечним доказом вини.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували твердження Позивача про невинуватість. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати факт правопорушення доведеним.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оскільки Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення Позивачем ПДР, суд приходить до висновку, що вина Позивача не доведена.
Враховуючи викладене, оскільки оскаржена постанова винесена за відсутності належних доказів складу адміністративного правопорушення, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст.2,5,7,122,245,251,252,254,256,268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2,5,10,71-77,90,241,246,250,264 КАСУ суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №001510 від 19 серпня 2025 року, винесену головним спеціалістом інспектором з паркування Киричок Павлом Петровичем.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.  
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Петренко