УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/658/26  Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О. 
Номер провадження №33/4805/950/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., за участі секретаря судового засідання Мурашевського Є.В, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Лукашенка М.П., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого – адвоката Проскурні Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 , – адвоката Проскурні Тетяни Володимирівни на постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2026 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2026 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №601680 27 лютого 2026 року о 07 год. 01 хв. на 105 км. + 150м. автодороги М06 Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи автомобілем TOYOTA HILUX, д/н НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Land Rover Range Rover, д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР.
Не погоджуючись із постановою судді, представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Проскурня Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді та визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнути останнього до адміністративної відповідальності.
Апеляційну скаргу мотивувала порушенням права потерпілого на участь у розгляді справи, оскільки справа розглянута без його участі та участі його представника. При цьому вона, як представник потерпілого, подавала клопотання про відкладення розгляду справи та зазначала про поважні причини неявки до суду. 
Вказувала, що суд першої інстанції не дослідив належним чином наявні докази в матеріалах справи, не з`ясував усі фактичні обставини дорожньо – транспортної пригоди.
Зазначала, що 09 квітня 2026 року вона звернулась до судового експерта для проведення судової експертизи. Відповідно до висновку експерта від 16 квітня 2026 року в діях водія ОСОБА_2 відсутні порушення вимог ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з даною пригодою, та в даній дорожній ситуації технічна можливість у водія ОСОБА_2 уникнути зіткнення з автомобілем TOYOTA HILUX його односторонніми діями не визначалася, а повністю визначалася діями водія TOYOTA HILUX ОСОБА_1 , який повинен був діяти відповідно до пункту 13.1 ПДР, порушення якого з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з даною дорожньо – транспортною пригодою. 
Крім того, згідно з висновком експерта пояснення водія ОСОБА_1 в частині вказаних ним обставин та механізму даної пригоди в цілому не узгоджуються з результатами транспортно – трасологічних досліджень і з технічної точки зору є технічно неспроможними. 
Вважала, що протокол, складений стосовно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП є обґрунтованим, оскільки саме порушення останнім вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
У запереченні на апеляційну скаргу захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвокат Лукашенко М.П. просив визнати висновок експерта від 16 квітня 2026 року недопустимим доказом, оскільки такий не був предметом розгляду в суді першої інстанції. Крім того, вказує, що експерт необгрунтовано вибрав для проведення експертизи вихідні дані, вигідні для його замовника, чим спотворив результати дослідження механізму ДТП. 
Вважає, що причиною дорожньо – транспортної пригоди є непередбачуваний виїзд автомобіля Land Rover Range Rover, д/н НОМЕР_2 , з правої смуги в ліву через неуважність водія ОСОБА_2 , який при об`їзді ями не впевнився в безпечності маневру. 
Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2026 року про закриття провадження у справі – без змін. 
21 травня 2026 року через систему «Електронний суд» захисник Лукашенко М.П. надав висновок експерта від 20 травня 2026 року, відповідно до якого в діях водія автомобіля Land Rover Range Rover, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічним вимогам пунктів 10.1 та 10.3 ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо – транспортної пригоди. Вирішити питання щодо невідповідностей технічним вимогам ПДР в діях водія автомобіля TOYOTA HILUX ОСОБА_1 не видається можливим. 
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката Проскурні Т.В., які підтримали апеляційну скаргу, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Лукашенка М.П., які її заперечили, вивчивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Нормами статті 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до диспозиції статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що 27 лютого 2026 року о 07 год. 01 хв. на 105 км. + 150 м. автодороги М06 Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи автомобілем TOYOTA HILUX. д/н НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Land Rover Range Rover, д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР. 
Відповідно до пункту 10.3 ПДР в разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Відповідно до пункту 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 12.3 ПДР визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Згідно з пунктом 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами.
Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав свої письмові пояснення від 27 лютого 2026 року, та зазначив, що він рухався автомобілем TOYOTA HILUX в лівій смузі руху по автодорозі, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, в межах швидкості 40 км/год. В цей час автомобіль Land Rover, який рухався в попутному напрямку по правій смузі. різко перестроївся на його смугу руху, об`їжджаючи ями, тому він не встиг зупинитись, хоча застосував гальмування.
ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що об`їжджаючи ями, перестроївся в ліву смугу руху, бо вважав, що це буде безпечним, оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 бачив десь за 200 метрів. Потім, коли той наблизився, він вже не міг з`їхати через ями на дорозі. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №601680 від 27 лютого 2026 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 лютого 2026 року, де зафіксовані напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, розташування автомобілів після зіткнення, а також перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, фотознімками з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Вищезазначені докази є достовірними, не містять суперечностей, підтверджують обставини, встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому є належними та допустимими доказами в справі.
За результатами апеляційної перевірки матеріалів справи та оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №601680 від 27 лютого 2026 року ОСОБА_1 ставить у провину, зокрема, недотримання безпечної дистанції, тобто порушення вимоги пункту 13.1 ПДР. 
Вказане підтверджується, крім вищевказаних доказів, також висновком експерта №12 від 16 квітня 2026 року, який сторона захисту не мала можливості надати до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що розгляд справи був проведений без участі потерпілого ОСОБА_2 та його представника. 
Так, відповідно до відповіді на питання №8 вказаного висновку експерта аналізуючи дану дорожню ситуацію та враховуючи проведені дослідження, слід прийти до висновку, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля TOYOTA HILUX ОСОБА_1 при русі транспортних засобів в попутному напрямку в залежності від швидкості руху свого автомобіля та його технічного стану повинен був дотримувати безпечної дистанції до автомобіля Land Rover Range Rover, д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду по його ж смузі руху, тобто повинен був діяти відповідно до вимог пункту 13.1 ПДР. 
В даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню автомобіля TOYOTA HILUX з автомобілем Land Rover Range Rover зі сторони водія ОСОБА_1 визначалася виконання ним вимог пункту 13.1 ПДР, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. 
Оскільки в даній дорожній ситуації водій зіткненню автомобіля TOYOTA HILUX ОСОБА_1 при наявності технічної можливості запобігти зіткненню автомобіля TOYOTA HILUX з автомобілем Land Rover Range Rover допустив останнє, то його дії не відповідали вимогам пункту 13.1 ПДР і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою. 
Доводи захисника про те, що експерт необгрунтовано вибрав для проведення експертизи вихідні дані, вигідні для його замовника, чим спотворив результати дослідження механізму ДТП, є необгрунтованими. 
Експерт ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав всій висновок від 16 квітня 2026 року та пояснив, зокрема, що характер ушкоджень транспортних засобів свідчить про те, що удар був нанесений під час руху автомобіля Land Rover Range Rover прямолінійно, а не під час маневру ліворуч. Тому пояснення водія ОСОБА_1 є технічно неспроможними. 
Водночас пояснення водія ОСОБА_2 вважав технічно спроможними. Зазначав, що його письмові пояснення, що є в матеріалах справи, які він надавав працівникам поліції, є неповними. В подальшому останній надав більш детальні пояснення, які не є суперечливими з його попередніми поясненнями. 
Вказане не спростовується іншими матеріалами справи, зокрема, і висновком експерта №ЕД-19-26/20094-ІТ від 20 травня 2026 року, що був виготовлений за замовленням сторони захисту, в якому експерт дійшов висновку про те, що вирішити питання щодо невідповідності технічним вимогам ПДР в діях водія TOYOTA HILUX ОСОБА_1 не видається можливим. 
Проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи, та підтверджують те, що водій ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Land Rover, який рухався в попутному напрямку. 
Відповідно до пункту 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу руху.
Пунктом 1.10 ПДР визначено, що безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
Таким чином, водій ОСОБА_1 не був уважним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого порушив вимоги пункту 13.1 ПДР та вчинив ДТП з автомобілем марки Land Rover, який рухався в попутному напрямку. 
Враховуючи викладені положення ПДР, апеляційний суд приходить до переконання, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не порушував ПДР суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки такі суперечать доказам у даній справі.
Так, докази, які містяться в даній справі, зокрема, дані схеми місця ДТП (розташування автомобілів після ДТП, місце зіткнення, фотознімки), характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
При цьому клопотання представника потерпілого – адвоката Проскурні Т.В. про призначення у справі транспортно-тросологічної та автотехнічної експертиз до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до статті 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою) у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних в наслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.
На думку апеляційного суду, в матеріалах провадження про адміністративні правопорушення зібрано достатньо доказів для прийняти рішення у справі без додаткового залучення експерта. 
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до вимог статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті 124 КУпАП у виді штрафу.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп., сплата якого передбачена пунктом 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтею 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого – адвоката Проскурні Тетяни Володимирівни задовольнити.
Постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2026 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя