Справа № 339/199/26
Провадження № 2/339/177/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(з а о ч н е)

02 липня 2026 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області 
у складі: головуючого - судді Кілик М.П.,
за участю секретаря судового засідання Латик В.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

до Болехівського міського суду Івано-Франківської області надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № LM832682634 від 24.11.2024 в загальному розмірі 19 272, 33 грн, 2662,40 грн сплаченого позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу 8 000 грн.
У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 24.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити», правонаступником якого є ТОВ «Таліон Плюс» (надалі – Товариство) та  ОСОБА_1 (Відповідач) укладено Договір кредитної лінії № LM832682634, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 5700 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію, проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі: надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписано електронними підписами.
21.07.2025 ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №21/0725-01, за яким у відповідності до ст.512 ЦК України ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, до  ОСОБА_1 за кредитним договором № LM832682634 від 24.11.2024. 
Заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме: повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 272,33 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 5699,42 грн, заборгованість за процентами – 10 723,20 грн, заборгованість за штрафом/пенею – 2849,71 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Ухвалою судді від 05 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ «ПУМБ» інформацію, що містить банківську таємницю. Витребувані документи надійшли на адресу суду 18.05.2026.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з виявленням недоліків позовної заяви після відкриття провадження у справі та надано позивачеві строк для їх усунення. У визначений ухвалою строк недоліки позовної заяви представником позивача усунені, відтак розгляд справи призначено на 02 липня 2026 року.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не прибув. Про місце, дату та час судових засідань відповідач повідомлений належним чином у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Крім цього, повістки про дату, час та місце судових засідань було надіслано за останньою зареєстрованою адресою відповідача, на його електронну пошту, що наявна в матеріалах справи. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався, причин своєї неявки не повідомив.
Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 
Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
У ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», положеннями ст.3 якого визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Суд установив, що 24.11.2024 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № LM832682634 (кредитний договір, договір). Договір укладено в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 4 договору кредитної лінії його підписання відповідачем здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.13 зворот).
За умовами вказаного договору кредитодавець надає позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, комісію за надання кредиту відповідно до умов договору. Загальний розмір кредиту – 3081 грн, позичальнику можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Мета- задоволення поточних споживчих потреб. 24.11.2024 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та відповідачем укладено додаткову угоду, за якою відповідачу також надається транш в сумі 2619 грн, відтак сума кредиту за договором буде становити 5700 грн (а.с.17). Сторони договору узгодили, що з моменту отримання траншу відповідно до цієї додаткової угоди базова процентна ставка становить 0,98 % в день від суми залишку кредиту (п.8.3, 8.7.2 договору та п.1.6 додаткової угоди). 
Сторони договору визначили строк повернення позичальником суми кредиту (розділ 7 договору), у тому числі протягом 30 днів після настання однієї з обставин: 1) закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 (договір діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання); 2) дострокового припинення дії договору в порядку п.9.1.1.2 (зокрема права кредитодавця вимагати дострокового повернення суми кредиту та процентів у разі прострочення сплати нарахованих процентів) та п.9.1.1.7 (права кредитодавця, у разі затримання сплати процентів, кредиту або комісії щонайменше на 1 місяць, вимагати повернення кредиту, строк виплати якого не настав в повному обсязі шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору); 3) кінцева дата повернення кредиту – 24.12.2029.
Відповідно до п.3.1, 3.2 договору Дисконтний період користування – 45 днів з дати отримання позичальником першого траншу та може бути продовжений шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Відповідно до п.8.10 кредитного договору: проценти нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п.7.4 договору: протягом Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду. У разі продовження позичальником Дисконтного періоду позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати проценти щоденно.
ТОВ «Оптимальні Кредити» зобов`язання за договором кредитної лінії № LM832682634 від 24.11.2024 виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 5700 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну картку, що підтверджується інформаційними довідками первісного кредитора щодо інформації про здійснення 24.11.2024 двох траншів з переказу коштів в сумі 3081 грн та 2619 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 (а.с.15). Саме такий номер картки було вказано позичальником (відповідачем) у кредитному договорі від 24.11.2024 (а.с.23 зворот).
Крім цього, з наданої АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформації вбачається, що вищевказана банківська картка емітована саме на ім`я відповідача ОСОБА_1 , який є клієнтом вказаного банку. За вказаним рахунком було зарахування коштів 24.11.2024 в сумі 3081 грн та 2619 грн, вказано дату та час такого зарахування, який повністю збігається з даними вищевказаних довідок первісного кредитора (а.с.47).
Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав. 
З матеріалів справи (з розрахунку заборгованості) вбачається, що 10.01.2025 відповідач після закінченняДисконтного періоду сплатив всі нараховані на той момент проценти та комісію, зокрема, 0,58 грн – сплата тіла кредиту, 2625,42 грн – сплата процентів, 285 грн – сплата комісії. Доказів погашення решти суми заборгованості матеріали справи не містять. 
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, та стягнення заборгованості в примусовому порядку на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора.
Відповідно до змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
12 березня 2025 року між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № ОК-ТП/26, у відповідності до умов якого (п.4.1) та на підставі реєстру прав вимоги (а.с.67-70) ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № LM832682634 від 24.11.2024.
21 липня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21/0725-01, у відповідності до умов якого (п.4.1) та на підставі реєстру прав вимоги (а.с.25 зворот) ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № LM832682634 від 24.11.2024 на загальну суму 19 272,33 грн.
Вказані договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тверджень про протилежне відповідач не заявив. Тому в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину. 
Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором № LM832682634 від 24.11.2024.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № LM832682634 від 24.11.2024 з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, у результаті чого у нього виникла заборгованість. 
Наданим позивачем розрахунком за договором також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № LM832682634 від 24.11.2024 заборгованість обліковувалась у розмірі, визначеному на момент укладення договору факторингу і додаткові нарахування позивачем не проводились (а.с.63-64).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором загальна сума заборгованості станом на 21.07.2025 становить 19 272,33грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5699,42 грн, заборгованості за процентами – 10723,2 грн, 2849,71 грн неустойки (а.с.63-64), які позивач просить стягнути з відповідача.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новим кредитором, за Договором № LM832682634 від 24.11.2024 (кредитним договором). 
Вказану заборгованість нараховано в межах строку кредитування, відсотки нараховувались у розмірі, погодженому сторонами кредитного договору, оскільки докази звернення кредитора до боржника до 21.07.2025 (кінцева дата нарахування відсотків) щодо дострокового припинення дії договору в порядку п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 в матеріалах справи відсутні.
Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, не надав суду доказів, які б спростовували погодження із кредитодавцем усіх істотних умов договору, оформленого в електронній формі, не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань. Також відповідач не висловився щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків.
Оскільки відповідач не виконав у повній мірі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з повернення основного боргу (тіла кредиту) та відсотків за користування кредитним коштами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з тіла кредиту в розмірі 5699,42 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 10723,2 грн, всього 16422,62 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом/пенею в розмірі 2849,71 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 2849,71 грн неустойки за кредитним договором є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу (неустойки) у період дії воєнного стану, та задоволенню в цій частині не підлягають. Відтак позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею137 ЦПК України визначено критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).
Суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19, відповідно до якої: у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (п.185).
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (п.188 Постанови ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (п.189 Постанови ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав копії: договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І., акту наданих послуг правової допомоги від 10.04.2026 №361, детального опису наданих послуг до цього акта, ордеру про надання правничої допомоги (а.с.28-29). 
Відповідно до детального опису наданих послуг та акту наданих послуг від 10.04.2026 за договором про надання правничої допомоги від 01.07.2025 позивачу були надані такі послуги: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення боргу (0,30 год); ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год); погодження правової позиції клієнта у справі (0,30 год); складення позовної заяви (3,30 год); подання заяви до суду від імені клієнта – 1 шт. Загальна кількість часу адвоката за надані послуги визначено 6,30 год. Сума вартості послуг визначена 8000 грн. 
При цьому, з умов договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 вбачається, що вартість правничої допомоги (гонорару адвоката) у даній справі є фіксованою, оскільки відповідно до п.2.3 вказаного Договору: вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8 000 грн (а.с.28).
За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою, належить до категорій справ, що розглядаються у спрощеному провадженні через її малозначність, для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів. Фактично адвокатом складено процесуальні документи у справі - позовну заяву, клопотання про витребування доказів, клопотання на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, що не є великими за обсягом та складними за змістом. У судових засіданнях адвокат Усенко М.І. участі не брав, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Будь-які інші клопотання, письмові пояснення, відповідь на відзив до суду не надходили. 
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивач має право на компенсацію витрат за надані послуги, однак з огляду на типовість даної цивільної справи, наявність сталої судової практики, суд вважає, що адвокатські послуги, наведені в копіях детального опису наданих послуг і акту наданих послуг та тривалість яких визначено як шість з половиною годин, - не відповідають критерію реальності часових витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Суд не враховує під час розподілу судових витрат витрати на ознайомлення з матеріалами кредитної справи, оскільки таке ознайомлення фактично охоплюється змістом наданої послуги зі складення позовної заяви, яка відповідно до детального опису наданих послуг тривала 3 години 30 хвилин. Також з огляду на типовість даної цивільної справи, наявність сталої судової практики, суд вважає, що послуги з усної консультації клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та погодження правової позиції клієнта у справі, які відповідно до детального опису наданих послуг тривали одну годину, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу суд вважає доцільним визначити в 1500 грн. Вказаний розмір витрат суд вважає пропорційним до предмета спору в даній справі (типова справа про стягнення кредитної заборгованості), а витрати - такими, що відповідають критерію реальності адвокатських витрат, тобто є дійсними та потрібними, з огляду на розумну потребу судових витрат для даної справи.
Оскільки суд задовольнив позов частково (в сумі 16422,62 грн, що становить 85,21% від суми заявлених вимог), то витрати позивача на правничу допомогу слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1278,15 грн (1500 х 85,21%), відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 2268,72 грн (16422,62 грн х 2662,40 грн / 19272,33 грн).

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив: 

позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії № LM832682634 від 24.11.2024 в загальному розмірі 16 422(шістнадцять тисяч чотириста двадцять два) гривень 62 копійок, а також судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2268 гривень 72 копійок та 1278 гривень 15 копійок витрат на правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне найменування учасників справи та їх місце проживання: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236;
відповідач:  ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 02 липня 2026 року.

Суддя: М.П.Кілик