Справа № 569/28632/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 травня 2026 року  м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області 
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.
з участю:
представника позивача адвоката - Могильницького В.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному в режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання проти правною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
в с т а н о в и в :
У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання проти правною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6383673 прийняту інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції Кравчук Андрієм Миколайовичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400, 00 грн. та закрити провадження у справі.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у Постанові від 21.12.2025 зазначено, що 21.12.2025 04:48:00, АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 керувала ТЗ без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, а також не маючи права керування таким ТЗ, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух" та п. 2.1 г та п.2.1.а ПДР України.  Вказані обставини не відповідають дійсності та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.            Дійсно, ОСОБА_1 , 21.12.2025 о 04:48:00 рухалася до м.Житомира на ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT N0B485 без відповідного страхового полісу. Причиною зазначеного було те, що ОСОБА_1 , як волонтер, переганяла вказаний ТЗ з кордону до м.Житомира для подальшої передачі військовій частині. Тобто, склад адміністративного правопорушення наявний, однак є малозначним у конкретно цьому випадку.          Однак, працівники поліції порушили процедуру складання адмінматеріалів за вказане порушення.  
Так, ч. 1 ст. 36 КУпАП зазначає, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Із Постанови від 21.12.2025 випливає, що за ч. 1 ст. 126 КУпАП працівниками поліції стягнення взагалі не накладалося.  У даному випадку, виникла колізія, оскільки ОСОБА_1 формально, вчинила лише 1 правопорушення, оскільки факту керування без отриманого посвідчення водія, остання не визнає, а тому самостійно сплатити штраф за ч. 1 ст. 126 КУпАП не має можливості, оскільки Постанова від 21.12.2025 окремо не розписувала прийняте рішення за ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, а сплата штрафу у сумі 425,00 грн., буде свідчити про часткову оплату санкції статті саме за 2 ст. 126 КУпАП. 
Працівниками поліції було притягнуто ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки, на їхню думку, Позивач не отримувала посвідчення.  
Вказане не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 з 25.04.2007 по 12.07.2007 навчалася за програмою водіїв автотранспортних засобів категорії "В", що підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_1 .     12.07.2007 Позивач отримала посвідчення водія НОМЕР_2 у РЕП УДАІ м.Житомира.
Вказане посвідчення водія було пред`явлено працівникам поліції 21.12.2025, які його і вилучили з первинною аргументацією, що у вказаному посвідченні не зазначено кінцевого строку дії.    23.12.2025 Позивач у відповідь на свою заяву, отримала від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях підтвердження, що в архівних даних наявна інформація про видачу посвідчення водія на ім`я Позивача: гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.07.2007 видано посвідчення водія серія НОМЕР_2 , категорія "В" (дійсна з 12.07.2007), дата закінчення строку дії - безстрокове. Зазначене свідчить про безпідставність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. 
Представник позивачки адвокат Могильницький В.Ю., який діє згідно ордеру серія АМ № 1149963 від 29.12.2025 р. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити, постанову скасувати, провадження у справі закрити. Підтримав пояснення надані у відповіді на відзив. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився.
Від представника відповідача Івашинюти І.О. до суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. 
Свою правову позицію обґрунтовують тим, що 21 лютого 2026 року близько 04:48, позивач рухався автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_3 в м. Рівне, по вул. Дубенська, 163А, не мала чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушила п. 2.1 ґ ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП та керувала транспортним засобом не маючи права керування таким ТЗ, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила вимоги ст. 15 Закону України “Про дорожній рух” – ,чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. 
На місці зупинки транспортного засобу позивача, в порядку ст. 279 КУпАП, працівники поліції назвалися, повідомили водія про наявну інформацію, що свідчить про вчинення водієм порушення п. 2.1 "ґ" ПДР, а саме, що в централізованій базі даних, оператором якої є Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) відсутні відомості про наявність чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Водій під час з`ясування фактичних обставин справи не заперечував, що його було проінформовано про причину зупинки транспортного засобу, не заперечував, що не має чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на вимогу водія було ознайомлено з відомостями з бази МТСБУ. 
Водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено, права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Повідомлено порядок оскарження та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, порядок та строки виконання постанови. 
На місці розгляду справи письмових пояснень водій не надав, заявив клопотання про відкладення розгляду справи. 
Після розгляду справи про адміністративне правопорушення, оголошено зміст постанови, надано її копію. 
Позивач не надав суду належні і допустимі, безспірні та достовірні докази як на підтвердження позову, так і щодо порушення поліцейським процедури та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Тому, вважають , що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону. Отже, підсумовуючи вищенаведене в сукупності, слідує, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції.
Представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріалами, на які відповідач посилається як на докази та які були оглянуті судом.
З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов.
Ухвалою суду від 26.03.2026 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду . Відкрите провадження, ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Судом встановлено, що Постановою серії ЕНА №6383673 від 21.12.2025, ухваленою інспектором 2 взводу 1 роти 1 бат. УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Кравчуком А.М. позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч.2 ст. 126 КУпАП, ч.2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
Як вбачається зі змісту вищезазначеної постанови, 21.12.2025 04:48:00, м.Рівне, вул.Дубенська 163а, ОСОБА_1 керувала ТЗ без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, а також не маючи права керування таким ТЗ, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух" та п. 2.1 г та п.2.1.а ПДР України.        З оглянутого судом відеозапису, зафіксованого за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського №475436, та наданого представником відповідача вбачається, що відеозапис містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, яке відбувалося на вулиці і вручення постанови.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 з 25.04.2007 по 12.07.2007 навчалася за програмою водіїв автотранспортних засобів категорії "В", що підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_1 .      12.07.2007 позивачка отримала посвідчення водія НОМЕР_2 у РЕП УДАІ м.Житомира.
23.12.2025 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях надіслав підтвердження, що в архівних даних наявна інформація про видачу посвідчення водія на ім`я: гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.07.2007 видано посвідчення водія серія НОМЕР_2 , категорія "В" (дійсна з 12.07.2007), дата закінчення строку дії - безстрокове.
Крім того, встановлено, що 10.04.2026 позивачці повернуто вилучене патрульною поліцією 21.12.2025 посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою, та вручено постанову про закриття кримінального провадження № 12025186010001225. 
Підставою для закриття провадження було те, що згідно висновку № СЕ-19/118- 25/19094-ДД від 29.12.2025 наданий для проведення експертизи бланк посвідчення водія з серійним номером документу АМВ 005395, виданий на ім`я ОСОБА_3 , відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способам друку та елементам захисту. 
Також, згідно інформації наданої РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях № 31/35/14-412-2026 від 07.01.2026, ОСОБА_4 ВРЕР ДАІ з обслуговуванням м.Житомир, Житомирського та Черняхівського районів було видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії "В".    
Отже, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 керувала ТЗ з діючим посвідченням водія категорії "В", що виключає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Отже, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні докази , які б підтвердили факт порушення позивачем ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», оскільки ОСОБА_1 керувала ТЗ з діючим посвідченням водія категорії "В", що виключає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП та свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови в цій частині.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Визначений ст. 77 КАС УКраїни обов`язок відповідача –суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.  На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства щодо керування ОСОБА_1 .ТЗ без права на керування таким видом ТЗ. Належних доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав, а судом доказів встановлено не було. 
Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за ч.2 ст. 126 КУпАП за таких обставин підлягає скасуванню та закриттю провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. 
Разом з тим, судом встановлено, що дійсно, ОСОБА_1 , 21.12.2025 о 04:48:00 рухалася до м.Житомира на ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT N0B485 без відповідного страхового полісу. Як встановлено в судовому засіданні, причиною зазначеного було те, що ОСОБА_1 , як волонтер, переганяла вказаний ТЗ з кордону до м.Житомира для подальшої передачі військовій частині.
Згідно пункту 2.1. «ґ» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). 
Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що положення статті 293КУпАП прямо не вказують, що суд при розгляді справи в порядку КАС наділений повноваженнями, визначеними статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, специфіка такого перегляду полягає в тому, що суд фактично і виконує повноваження органу (посадової особи), яка переглядає постанову у справі по адміністративне правопорушення.
Виходячи з положень частини 2 статті 124 Конституції України, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, суд вважає за необхідне зазначити, що суд який переглядає постанову у справі про адміністративне правопорушення не може мати менше повноважень, аніж вищестоящий орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення. Суд, який переглядає постанову в порядку КАС, з особливостями, визначеними Кодексом України про адміністративні правопорушення, не може мати менші повноваження аніж апеляційний суд загальної юрисдикції.
Наведене вище дає підстави дійти висновку, що суд наділений усією повнотою тих повноважень, які визначені статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі й правом скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Крім того, дане положення закріплено в ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
За наведених обставин, суд вважає, що позивач допустила порушення п.2.1 «ґ» ПДР України , проте враховуючи заявлені позовні вимоги, встановлені обставини справи, та приписи ч.3 ст. 286 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме скасування оскаржуваної постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП (керування ТЗ без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу), та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Рівненській області, з тих підстав, що за порушення ч.1 ст.126 КУпАП не було окремо визначено стягнення .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 КАС України, суд, -
в и р і ш и в :  
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання проти правною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити частково. 
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6383673 від 21.12.2025 року яка винесена інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Кравчуком А.М. за ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 126 КУпАП згідно якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. 
Закрити провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а саме не отримувала посвідчення водія), у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. 
Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за правопорушення, передбачене ч.1ст.126 КУпАП (керування ТЗ без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу) надіслати на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Рівненській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 14 а, код ЄДРПОУ 40108646.
Повний текст рішення виготовлено - 14.05.2026.

Суддя О.В.Панас