Справа №766/4517/26 н/п 2/766/9385/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року місто Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кузьміної О.І.
за участю секретаря Савицького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсоні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в обґрунтування якого зазначив, що 06.03.2023 року відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 03/27 тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором, проте відповідач, зобов`язавшись повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами кредитного договору, не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 10.03.2026 року заборгованість становить — 31862,09грн., що складається із: 24966,87 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6895,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 31862,09грн. та судові витрати в розмірі 2662,40грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач представники в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог, у зв`язку із чим просив стягнути з нього 50% сплаченого судового збору та розглянути справу без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 06.03.2023 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку і вказана обставина також визнається стороною відповідача.
Згідно інформації, викладеній в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та користування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву від 06.03.2023 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором та виписку по картці за період з 06.03.2023 по 10.03.2026 року, з яких встановлено, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами, а також здійснював часткове погашення заборгованості протягом вказаного періоду, довідку за картами, з якою вбачається, що на ОСОБА_1 відкрито рахунок та надано кредитна картка № НОМЕР_1 строком до березня місяця 2027 року, довідку за лімітами з якої встановлено, що банком встановлено кредитній ліміт та 04.07.2023 року було зменшено кредитний ліміт.
Вищезазначені докази по справі повністю підтверджують той факт, що відповідачем дійсно було отримано від позивача кредит внаслідок підписання Заяви від 06.03.2023 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок на який було зараховано кредитні кошти, та позивачем неодноразово змінювався кредитний ліміт на карті, а тому суд визнає їх такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Також позивачем до позову додано паспорт споживчого кредиту з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Platinum у пакеті Premium», «MC World Black Edition у пакеті Premium PLUS», «Visa Signature у пакеті Premium PLUS», «MC World Elite у пакеті Premium MAX», «Visa Infinite у пакеті Premium MAX», «Infinite у пакеті Private Banking».
Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 10.03.2026 року заборгованість становить — 31862,09грн., що складається із: 24966,87 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6895,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до ч 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як слідує з матеріалів справи, зокрема із анкети-заяви позичальника, в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості.
АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав позичальник), стягнути відсотки. Обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на Офіційному сайті Банку; Системи "Приват 24»; АТМ, ТСО та інші, а також паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.
За таких обставин, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Суд звертає увагу на те, що витяг з умов та правил надання банківських послуг не є документом, котрий може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток ««Універсальна», «Універсальна GOLD», «Platinum у пакеті Premium», «MC World Black Edition у пакеті Premium PLUS», «Visa Signature у пакеті Premium PLUS», «MC World Elite у пакеті Premium MAX», «Visa Infinite у пакеті Premium MAX», «Infinite у пакеті Private Banking», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися з відповідачем, також у матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Platinum у пакеті Premium», «MC World Black Edition у пакеті Premium PLUS», «Visa Signature у пакеті Premium PLUS», «MC World Elite у пакеті Premium MAX», «Visa Infinite у пакеті Premium MAX», «Infinite у пакеті Private Banking». Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами споживчого кредиту.
Крім того, Витяг з умов та правил надання банківських послуг не підтверджує домовленості між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами кредитного договору конкретних умов стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить два типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом, оскільки таких положень, підписана відповідачем заява від 06.03.2023 року не містить.
Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відтак враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 6895,22 грн. заборгованість по відсоткам необхідно відмовити.
Також, суд вважає, що вказані Правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем заяви.
Встановивши, що заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
Згідно з наданою банком випискою по картці, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, вбачається, що заборгованість за тілом кредиту частково сформована за рахунок списання банком з кредитного ліміту нарахованих протягом усього часу відсотків за користування кредитом.
Таким чином, сплачені позивачем кошти безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, враховуючи також і те, що позивачем не доведено відсоткової ставки, на умовах якої був наданий кредит, як і договірний строк кредитування.
За таких обставин, всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за вказаною заявою слід зараховувати на погашення тіла кредиту. З виписки про руху коштів за договором №б/н за період з 06.03.2023 року по 12.03.2026 року з`ясовано, що банком списано відсотків на суму 6895,22грн. (890,63 + 861,90 + 890,63 + 890,63 + 861,90 + 890,63 + 1608,90).
Отже, розмір неповернутого кредиту ОСОБА_1 станом на 10.03.2026р. при зарахуванні вказаної суми до повернення тіла кредиту, буде становити 18071,65грн. (сума боргу 31862,09 грн. списані відсотки 6895,22грн.).
Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Договором б/н від 06.03.2023 року у розмірі 18071,65грн., оскільки в ході судового розгляду встановлено те, що відповідачем дійсно отримувалися вказані кошти в кредит шляхом зарахування на картковий рахунок, який було відкрито у відділенні банку позивача, відповідач користувався ними, здійснював дії щодо зменшення банком кредитного ліміту, і у зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань у нього утворилася заборгованість за кредитом у вказаній сумі і дані обставини відповідачем не спростовано в ході судового розгляду.
Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2662,40 грн, оскільки відповідач позов визнав, то стягненню з нього підлягає 50% сплаченого позивачем судового збору – 1331,20 грн, інші 50% необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.03.2023 року в розмірі 18071,65грн.( вісімнадцять тисяч сімдесят одна гривня 65 копійок) - заборгованість за кредитом.
В решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судовий збір у розмірі 1331,20грн.( одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Херсонській області повернути з державного бюджету України Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)- 50 відсотків сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № BOJ68B4HY1 від 18.03.2026 року при поданні позову до суду, в сумі 1331,20грн.( одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.     
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. І. Кузьміна