Справа № 162/263/26
Провадження № 2/162/264/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., 
за участі секретаря судового засідання Смаль Т.П.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Демих О.В., 
розглянувши справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Любешівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав,
встановив:
І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. 
Представник позивачки ОСОБА_2 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом через систему «Електронний суд» 03 квітня 2026 року. 
Провадження у справі відкрито 08 квітня 2026 року, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження. 
Підготовче провадження у справі закрито 04 травня 2026 року. 
ОСОБА_3 у судові засідання не з`являлась, відзиву на позов не подала. З матеріалів справи слідує, що відповідачка перебуває під кримінальним переслідуванням у Республіці Польща у зв`язку неналежним утриманням дітей. Між тим, ОСОБА_3 відомо про цю справу, з цього приводу вона подала письмову заяву. 
Судовий розгляд у справі завершено 28 травня 2026 року за участі позивачки, представника позивачки, представника третьої особи. 
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судове рішення проголошено 03 червня 2026 року.
ІІ. Стислий виклад позиції позивача. 
Позов умотивовано тим, що позивачка є матір`ю відповідачки. ОСОБА_3 веде асоціальний спосіб життя, не дотримується загальноприйнятих норм поведінки, має дітей від різних шлюбів, часто змінювала місце проживання, коло спілкування та не створювала належного середовища для розвитку дітей. 
ОСОБА_3 за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_4 . Відповідачка 08 липня 2022 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та переїхала на постійне місце проживання у Республіку Польща, залишивши ОСОБА_6 в Україні. Через неналежний догляд за іншими дітьми 25 січня 2026 року відповідачку затримано та поміщено під варту у місті Вроцлав. Крім цього, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на цей час знаходяться в Центрі опіки та виховання у Вроцлаві. Син позивачки ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_10 подали заяви на усиновлення цих дітей.
З 2020 року малолітній ОСОБА_6 проживає та виховується у сім`ї позивачки. Дитина забезпечена належним харчуванням, одягом, засобами гігієни тощо. Позивачка займається вихованням онука, бере участь у шкільному житті дитини: відвідує батьківські збори, слідкує за відвідуваністю дитини, допомагає у навчанні. 
За період проживання онука у сім`ї позивачки брав участь у вихованні та матеріально утримував ОСОБА_6 його батько ОСОБА_12 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України. 
Таким чином, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 у судовому засідання позов підтримали. 
ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача. 
Відповідачка ОСОБА_3 у письмовій заяві від 20 травня 2026 року повідомила суд, що їй відомо про розгляд цієї справи Любешівським районним судом Волинської області. На цей час вона проживає у місті Вроцлав, що в Республіці Польща. З 21 січня по 11 травня 2026 року ОСОБА_3 перебувала під вартою у справі щодо неналежного догляду за дітьми. На цей час вона перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді поліційного нагляду, їй заборонено виїзд з Польщі. Таким чином, ОСОБА_3 не може здійснювати догляд за сином ОСОБА_13 , утримувати та виховувати його, проти задоволення позову не заперечила. 
IV. Позиція третьої особи щодо позовних вимог. 
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Любешівської селищної ради Демих О.В. у судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала. 
V. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відомостями про зареєстрованих у житловому приміщення осіб № 1219 від 13 лютого 2026 року стверджено, що у житловому будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).
Згідно з актом Люб`язівського старостинського округу Любешівської селищної ради № 1904 від 30 березня 2026 року ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації у будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 6). 
Відповідно до довідки Опорного закладу середньої освіти «Любешівський ліцей» Любешівської селищної ради № 511 від 31 березня 2026 року, характеристики від 31 березня 2026 року мати учня 5-В класу ОСОБА_4 . ОСОБА_3 не відвідує батьківські збори, не підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями-предметниками щодо успішності дитини. Натомість участь в усіх організаційних та навчально-виховних питаннях щодо дитини бере баба ОСОБА_1 (а.с. 7, 18).
З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 прослідковується, що ОСОБА_1 доводиться матір`ю ОСОБА_3 . Відповідачка після одруження з ОСОБА_12 взяла прізвище ОСОБА_14 , а після одруження з ОСОБА_5 - ОСОБА_15 (а.с. 10, 11, 15, 16). 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_12 та ОСОБА_16 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14). 
Згідно із сповіщенням  ІНФОРМАЦІЯ_3 № 820 від 27 березня 2026 року солдат ОСОБА_12 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України (а.с. 17).
Згідно з висновком органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної ради № 11 від 28 травня 2026 року, рекомендовано визнати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо сина ОСОБА_4 . Встановлено, що хлопчик не отримував багато уваги та любові від мами. ОСОБА_3 не турбувалася про всебічний розвиток дитини. Малолітній ОСОБА_6 повідомив комісію, що матір давно з ним не спілкувалася, не приїжджала. Всім необхідним для проживання та навчання забезпечували дитину тато, бабуся, дядько. Відповідно до інформації Генерального консульства України у Вроцлаві районною прокуратурою Вроцлав-Фабрична здійснюється досудове розслідування щодо систематичного психологічного та фізичного насильства над дитиною, свідомого нехтування її основними життєвими потребами і станом здоров`я (а.с. 41, 42). 
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що працювала вихователькою у Любешівському закладі дошкільної освіти у групі з ОСОБА_4 . За весь час відвідування дитиною дитячого садочку протягом трьох років ОСОБА_13 займалася його баба ОСОБА_1 . Інколи із садочка забирали дитину тітка та дядько. ОСОБА_3 у дошкільний заклад не з`являлась. 
Свідок ОСОБА_19 , вчителька молодших класів Опорного закладу середньої освіти «Любешівський ліцей» Любешівської селищної ради, показала, що була класним керівником ОСОБА_4 у молодших класах з 2021 по 2025 роки. У цей час дитиною займалася ОСОБА_1 : відвідувала батьківські збори, цікавилася його навчанням тощо. З матір`ю дитини свідок не знайома, адже ОСОБА_3 до школи з питань навчання ОСОБА_6 не приходила, із нею не контактувала. 
Свідок ОСОБА_21 , вчителька Опорного закладу середньої освіти «Любешівський ліцей» Любешівської селищної ради, у судовому засіданні показала, що була класним керівником ОСОБА_4 у п`ятому класі. За цей рік мати дитини не відвідувала школу. Вихованням та навчанням ОСОБА_6 займається його баба ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_22 , сусідка ОСОБА_1 , показала що відповідачка не проживає у селі Зарудчі Камінь-Каширського району з осені 2018 року. Утриманням та вихованням ОСОБА_6 займається позивачка, її син ОСОБА_23 та невістка ОСОБА_24 . 
VІ. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. 
Відповідно до частини першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Згідно зі статтею 150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Згідно з частиною першою статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до частин першої-третьої статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з частиною першою статті 169 СК мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до абзаців 1, 2 частини другої статті 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Верховний Суд неодноразово висловлював сталу правову позицію щодо позбавлення батьківських прав. Зокрема у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 420/1753/18 Верховний суд зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Беручи до уваги досліджені у ході судового розгляду справи докази, необхідно констатувати, що ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього ОСОБА_4 . За встановлених обставин змінити поведінку відповідачки щодо дитини неможливо. 
Між тим, у випадку зміни своєї поведінки щодо дитини ОСОБА_3 не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав у порядку, передбаченому статтею 169 СК.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення. 
Відповідно до частини третьої статті 166 СК одночасно з позбавленням батьківських прав необхідно вирішити питання про стягнення аліментів. 
VІІ. Питання розподілу судових витрат. 
У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про понесені сторонами судові витрати.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд
ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягувати з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 03 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Ім`я позивачки: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП позивачки: НОМЕР_4 .
Ім`я відповідачки: ОСОБА_3 ; зареєстроване місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 ; РНОКПП відповідачки: НОМЕР_5 .

Суддя В.Д. Глинянчук