Справа № 766/16653/24
н.п 1-кп/766/2938/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області 
в складі головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 18.09.2024 року за № 12024231020000880 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки Ахтанізовської станиці, російська федерація, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого  ч. 5 ст. 111-1 КК України-
в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, фактично проживаючи на території м. Херсон на момент його окупації, будучи достеменно проінформованою та розуміючи факт захоплення м. Херсона та Херсонської області збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2022 року, реалізуючи прямий умисел, прийняла пропозицію представників окупаційної влади та добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області м. Херсон, а саме – «директора департамента социальной политики» в «военно - гражданской администрации Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области». 
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме як: колабораційна діяльність, кваліфікуючими ознаками якого є добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
ІI. Застосовані судом правові процедури.

Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

Вказане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_5 у зв`язку з її ухиленням від органу досудового розслідування та суду.
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 12024231020000880 від 18.09.2024 року.
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Згідно із ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2025 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, проведено відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Повідомлення, виклики та процесуальні документи відносно ОСОБА_5 здійснювались усіма можливими способами, зокрема шляхом оприлюднення їх у газеті "Урядовий кур`єр", офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та Херсонського міського суду Херсонської області, що відповідає встановленим вимогам кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , належним чином повідомленого про проведення відносно неї досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її намір ухилитися від кримінальної відповідальності.
IІІ. Позиція сторін кримінального провадження
Прокурор в судовому засіданні просила визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги строком на 15 років, та з конфіскацією всього належного їй майна.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 вважала недоведеною винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, оскільки на її думку, стороною обвинувачення не було доведено, без розумного сумніву, вину обвинуваченої у пред`явленому їй обвинуваченню. Так за матеріалами кримінального провадження встановлено, що вказану в обвинувальному акті посаду зайняла « ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_5 », доказів того що це одна й та сама особа, прокурором не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 не був очевидцем подій, він знає про обставини справи зі слів інших осіб. Просила винести виправдувальний вирок.
ІV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги досліджені у судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду від 10.05.2024 сайту «Администрации Херсонской области» окупаційної влади з додатками до нього DVD-R диск із файлами, отриманими в ході огляду, роздрукованими «Указ № 018 от 12.05.2022 «О структуре органов исполнительной власти» та «Структура органов исполнительной власти», що підтверджує створення військо-цивільної адміністрації окупаційної влади;
- протоколом огляду від 20.08.2024 сайту «Федеральной налоговой службы российской федерации» з додатком до нього, отриманим в ході огляду, роздрукованою «Выпиской из Единого государственного реестра юридических лиц», що підтверджує реєстрацію такого окупаційного органу влади рф на території м. Херсону як «военно - гражданская администрация Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области»;
- протоколом огляду від 27.03.2024 сайту «Администрации Херсонской области» з додатками до нього, отриманими в ході огляду, роздрукованими документами, а саме: “Указ № 018-р от 12.05.2022 “О структуре органов исполнительной власти”;
- протоколом огляду від 20.08.2024 сайту «военно - гражданская администрация Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области» з додатком до нього, отриманим в ході огляду, роздрукованими «Указ № 39-у от 29.08.2022 «Об утверждении положения о Херсонской городской военно - гражданской администрации» та «Положение о Херсонской городской военно - гражданской администрации», що підтверджує створення такої юридичної особи як «военно - гражданская администрация Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области»;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2024 з фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнав на фотознімку під номером 1 (один) ОСОБА_5 , яка в період окупації м. Херсону працювала в адміністрації окупаційної влади по соціальним питанням;
- протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій – зняття інформації з електронних інформаційних систем від 18.12.2023 (розсекречений), відповідно до якого на сторінці ВГА г. Херсона виявлено списки працівників «военно - гражданской администрации Херсонской городской териториальной громады Херсонского района Херсонской области», які отримували заробітні плати, список працівників із зазначенням їхніх посад, де зазначено ОСОБА_5 під псевдонімом « ОСОБА_8 », "серия и номер паспорта" "000356981", на посаді «директор департамента социальной политики» в «военно - гражданской администрации Херсонской городской териториальной громады Херсонского района Херсонской области», ведомости про от римання заробітної платні працівників «военно - гражданской администрации Херсонской городской териториальной громады Херсонского района Херсонской области», де зазначена " ОСОБА_9 ", під № 29, контакти співробітників ВГА м. Херсона, де зазначено " ОСОБА_8 " як "начальник департамента", з номером телефону " НОМЕР_1 ", виявлені документи були роздруковані та долучені до протоколу;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні, в ході яких останній показав, що до окупації і після деокупації перебував в м. Херсоні. Знає ОСОБА_5 , оскільки працювали разом в «Алматеї». Від колишніх працівників «Алматеї» йому відомо про те, що ОСОБА_5 в період окупації пішла на співпрацю з окупаційною владою та почала працювати в адміністрації окупаційної влади в м. Херсоні у соціальній сфері. 
Також під час судового розгляду було долучено та досліджено процесуальні документи, які мають значення для розгляду справи:
- постанова про обєднання кримінальних проважень від 03.01.2024 року, якою було обєднані кримінальні провадження №№ 22022230000000131, 12022230000001798, 22023230000000320, 42023232010000045, з присвоєнням єдиного номера № 22022230000000131 за ч.2 ст. 111, ч.2 ст. 111-1, ч.5 ст. 111-1 КК України;
- постанова про обєднання кримінальних проваджень від 31.08.2023 року, якою було обєднані матеріалидосудових розслідувань кримінальних проваджень № 42023232010000045 від 12.07.2023 т а№ 42023232010000046 від 12.07.2023 року в одне за обліковим номером № 42023232010000045 за ч.ч.2,5 ст. 111-1 КК України;
- постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.09.2024 року, якою було виділено матеріали досудового розслідування у кримінальному проваджені № 22022230000000131 від 10.05.2022 за ч.5 ст. 111-1 ККУкраїни в окреме провадження, якому присвоєно № 12024231020000880.

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, а фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачена діяла під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену винною у пред`явленому їй обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
За частиною 5 ст. 111-1 КК, серед іншого, передбачена відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.
У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив.
Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.
Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.
Відповідно до чинного законодавства України, заняття посади державної служби необхідно розглядати як у контексті проведення підготовчих дій щодо призначення певної особи на посаду, так і в контексті виникнення такого юридичного факту, як призначення особи на певну посаду з офіційним оформленням трудових відносин.
Установлені судом фактичні обставини цього кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, і це кримінальне правопорушення було закінченим з моменту зайняття нею посади, факт якого доведено як змістом досліджених судом документів, так і тим, що обвинувачена фактично взялася за виконання трудових обов`язків з метою забезпечення функціонування ВГА. Відомостей, які б свідчили про те, що ці дії обвинувачена виконала не добровільно, зокрема під психічним чи фізичним примусом або внаслідок крайньої необхідності, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Так досліджений обсяг доказів беззаперечно свідчить про створення на території Херсонсьскої області з територіальним розташуванням у м. Херсоні під час його окупації 2022 року «ВГА города Херсона», посаду «директора департамента социальной политики» в якій і зайняла ОСОБА_5 .
Не погоджується суд і з твердженням сторони захисту про те, що досліджений обсяг доказів не містить беззаперечних відомостей про причетність обвинуваченої до вчинення інкримінованих їй протиправних дій, оскільки наведений судом обсяг документів та показань свідка саме у своїй сукупності та взаємозв`язку є належними для того, щоб стверджувати про вчинення ОСОБА_5 протиправних дій, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки доведена належним та достатнім обсягом доказів, зокрема знайшла своє підтвердження та обставина, що ОСОБА_5 зайнявши відповідну посаду в окупаційній адміністрації з метою приховування своєї протиправної діяльності використовувала псевдоним « ОСОБА_6 », про що свідчить як ряд письмових доказів, так і показання допитаного судом свідка.
Таким чином, всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України доведена.
VI. Призначення покарання
При призначенні певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч.5 ст. 111-1 КК України та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої та спричинені наслідки.
Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона є раніше не судимою особою; пенсіонеркою, відомості про наявність утриманців відсутні; дані про її перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні, перебуває у розшуку з 18.09.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, їх невідворотних наслідків, відсутності обставин, що пом`якшують, та наявності обставин, обтяжують покарання обвинуваченої, а саме: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, з урахуванням особи обвинуваченої, яка є пенсіонеркою, раніше не судимою особою, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч.5 ст. 111-1 КК України лише в умовах ізоляції від суспільства, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги строком на 15 років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Як встановлено під час судового розгляду, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2024, був накладений арешт на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , а саме: квартиру трикімнатну, загальною площею (кв.м.): 64,8, житловою площем (кв.м.): 38,9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 32997006, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , договір купівлі-продажу ВРІ 839027, ВРІ 839028, 30.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом м. Херсон ОСОБА_10 за р. № 220, з метою забезпечення конфіскації .
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 призначається додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його особистою власністю, з метою забезпечення виконання вироку, арешт, накладений на зазначене вище майно, слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, –
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги строком на 15 років, та з конфіскацією всього належного їй майна.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, застосований ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2024 року відносно  ОСОБА_5  - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі  ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатися діяльністю рахувати з моменту відбуття  ОСОБА_5 основного покарання.
Накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2024, арешт на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , а саме: квартиру трикімнатну, загальною площею (кв.м.): 64,8, житловою площем (кв.м.): 38,9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 32997006, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , договір купівлі-продажу ВРІ 839027, ВРІ 839028, 30.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом м. Херсон ОСОБА_10 за р. № 220 – залишити без змін до виконання в частині конфіскації майна.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

        Суддя	        ОСОБА_1