Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1606/26 
Провадження № 1-кп/490/894/2026 

У Х В А Л А

28 квітня 2026 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1 

при секретарі - ОСОБА_2 

за участі прокурора - ОСОБА_3 

обвинуваченого - ОСОБА_4 
його захисника - ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 62024150010002106 про обвинувачення 
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є одруженим, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимостей.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І......Обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного в обвинувальному акті злочину.

1. Зазначив, що має намір продовжити військову службу у Збройних Силах України та отримав згоду командира військової частини НОМЕР_1 на продовження проходження служби у цій частині.

2. Захисник у судовому засіданні клопотання обвинуваченого підтримав та підкреслив, що задоволення цього клопотання не тільки відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам кримінального провадження, але – повною мірою узгоджується з метою діяльності державних органів під час збройної агресії Російської Федерації проти України.

3. Прокурор у суді проти задоволення заявленого клопотання заперечувала.
Вона зазначила, що наразі ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у тому, що вчинив три протиправні діяння, а саме:
-27 лютого 2024 року не з`явився на службу без поважних причин та був відсутнім на військовій службі без поважних причин до 26 листопада 2024 року;
-06 грудня 2024 року він же самовільно залишив місце служби та перебував поза його межами до 23 червня 2025 року;
-08 липня 2025 року він же самовільно залишив місце служби та перебував поза його межами до 19 січня 2026 року.
Спираючись про таке, прокурор зазначала, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох протиправних діянь, які лише кваліфіковані за однією статтею Кримінального Кодексу України. 
Отже, як виснувала прокурор, така необхідна умова для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за частиною 5 статті 401 Кримінального Кодексу України, а саме – вчинення кримінального правопорушення «вперше», в цьому випадку є відсутньою.
Спираючись про таке, прокурор просила у задоволенні заявленого обвинуваченим клопотання відмовити.

ІІ......При цьому прокурор вважала за доцільне на цій стадії кримінального провадження продовжити дослідження доказів, зокрема – вжити заходів для забезпечення явки свідків та їх допиту у суді.

ІІІ......Одночасно прокурор просила продовжити строк дії раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послалась про те, що той обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України – ухилення від виконання обов`язку з військової служби під час дії воєнного стану, та існують ризики того, що, перебуваючи на волі, він може переховуватись від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Обвинувачений у суді проти задоволення клопотання прокурора заперечував.
Зауважив, що вказані прокурором ризики є надуманими. При цьому особливо відзначив, що добросовісно виконуючи військовий обов`язок у війську з 2022 року до лютого 2024 року та отримавши поранення, вочевидь не має змоги «переховуватись на тимчасово окупованих територіях або у російській федерації», про що послідовно стверджує прокурор у своїх клопотаннях.
Просив звільнити його з-під варти, задовольнивши подане ним клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, та надати йому можливість продовжити проходження військової служби.

3. Захисник у суді позицію обвинуваченого підтримав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази 

А……В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває складений 26 лютого 2026 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_9 та у той же день затверджений прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 обвинувальний акт, у якому викладена версія про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

1. У вказаному обвинувальному акті орган досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують про те, що  ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин

1.1. [він] на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 02.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією з ІНФОРМАЦІЯ_4 на період воєнного стану до військової частини НОМЕР_2 .
На підставі витягу з наказу №108 від 01.05.2022 командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 , який прибув з 356 навчального артилерійського полку ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №70-РС від 29.04.2022, призначено на посаду радіотелеграфіста відділення управління командира самохідного артилерійського дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
На підставі витягу з наказу №332 від 01.12.2024 (внаслідок очевидної описки в обвинувальному акті вказано «2022») командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 , який тимчасово прибув до військової частини НОМЕР_4 , призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 , зараховано на продовольче забезпечення та взято на тимчасовий обліку військової частини НОМЕР_5 .
На підставі наказу №188 від 03.07.2025 командира військової частини НОМЕР_6  (внаслідок очевидної описки в обвинувальному акті вказано «А7070»)  ОСОБА_4 , який тимчасово прибув до військової частини НОМЕР_6 , призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_6 , зараховано на продовольче забезпечення та взято на тимчасовий обліку військової частини НОМЕР_6  (внаслідок очевидної описки в обвинувальному акті вказано «А7070»).

1.2. Слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві проводилось досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 620231500100000954 від 06.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке було закрите 26.02.2024 у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. 

1.3. Далі, за твердженнями автора обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив такі дії.

(а) 27.02.2024 [він], будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді радіотелеграфіста відділення управління командира самохідного артилерійського дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи дію умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_3 (за адресою: АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами, проводив час на власний розсуд, тривалістю понад три доби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до 26.11.2024.
26.11.2024 ОСОБА_4 з`явився до військової частини НОМЕР_4 в пункт постійної її дислокації в АДРЕСА_3 , де він був зарахований на продовольче забезпечення та взятий на тимчасовий обліку військової частини НОМЕР_4 .

(б) 06.12.2024 [він], будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації військової частини НОМЕР_4 (за адресою: АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував поза її межами, проводив час на власний розсуд, тривалістю понад три доби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, до 23.06.2025.
23.06.2025 ОСОБА_4 з`явився до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Вадима Благовісного 18а, м. Миколаїв), де останній повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від військової служби.
23.06.2025 в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України, яке вручене в день складення 23.06.2025 року, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України. 
Підозрюваний ОСОБА_4 кримінальному провадженні № 62024150010002106 від 29.08.2024 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - на підставі ст. 220, 286 КПК України, ст. 401 КК України враховуючи, що він вперше вчинив не з`явлення вчасно на службу без поважних причин та має намір та бажання повернутися на військову службу (до в/ч НОМЕР_6 або іншої військової частини) та не мав на меті назавжди ухилитися від військової служби.

(в) 08.07.2025 [він], будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_6 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації військової частини НОМЕР_6 (за адресою: АДРЕСА_4 ) та незаконно перебував поза її межами, проводив час на власний розсуд, тривалістю понад три доби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, до 19.01.2026.
19.01.2026 о 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України оперуповноваженим ВКП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області на підставі ухвали слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2025 в справі №489/9570/25, провадження № 1-кс/489/3355/25, про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 

2. Вказані дії органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України – як «самовільне залишення місця служби та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану».

3. Автор обвинувального акту та прокурор також виснували про наявність в діях ОСОБА_4 лише однієї обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального Кодексу України обтяжує його покарання – рецидив злочинів. 
Про наявність інших обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , у наданому суду обвинувальному акті не йдеться.
В той же час, під час складання обвинувального акту органи досудового розслідування та публічне обвинувачення виснували про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 ..

Б......Перебіг розгляду цього обвинувачення у суді є таким.

І......Суд завершив підготовче провадження.

ІІ......Далі, суд розпочав судовий розгляд.

1. Під час судового розгляду прокурор оголосила обвинувальний акт.

2. Далі, суд встановив особу обвинуваченого та з`ясував його ставлення до висунутого обвинувачення. При цьому обвинувачений зазначив, що самі по собі факти, викладені в обвинувальному акті, він визнає, проте – їх наявність не є пов`язаною з його бажанням ухилитись від військової служби.

3. Далі, суд допитав обвинуваченого.
У своїх показаннях обвинувачений зазначив, загалом, таке.

3.1. У березні 2022 року він був призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану.

3.2. З цього часу, й до літа 2023 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . При цьому свої обов`язки з військової служби він виконував сумлінно; неодноразово брав безпосередню участь у бойових діях, під час чого отримував поранення.
Внаслідок такого він, з огляду на стан свого здоров`я, значною мірою втратив «придатність» до військової служби; відповідно до рішення Військово-лікарської комісії є «обмежено придатним» до військової служби, зокрема – не може проходити службу у стройових підрозділах та може бути задіяним лише на тилових посадах.
Та, оскільки підшукати йому таку посаду командування військової частини НОМЕР_3 не могло, його спочатку перевели до пункту дислокації в АДРЕСА_5 , де його керівництво вказало йому їхати до дому та чекати на нове призначення.
З огляду на таке він поїхав за місцем свого проживання та став чекати на виклик.

3.3. Коли він перебував вдома, з`ясувалось, що командування військової частини НОМЕР_3 заходів, що ґрунтувались на дійсних обставинах справи, не вжило, правдивих документів не склало, натомість – склало документи, у яких йшлося, ніби він самовільно залишив військову частину, та подали ці документи для порушення відносно нього кримінальної справи.
Дізнавшись про таке, він з`явився до слідчого, повідомив тому всі обставини та той, вислухавши його та дослідивши матеріали кримінального провадження, виніс постанову, якою кримінальне провадження відносно нього закрив.
Таке було 26 лютого 2024 року.

3.4. Надавши йому постанову про закриття кримінального провадження, слідчий сказав, що він / ОСОБА_4 / має повернутись до військової частини НОМЕР_3 .
Він так й зробив, але коли прийшов до цієї частини, то його до частини не пустили, йому роз`яснили, що він перебуває у «СЗЧ» /самовільно залишив частину/ та йому нема чого у частині робити.
Про таке він одразу повідомив слідчого, слідчий намагався з`ясувати ситуацію, але в нього щось з`ясувати не вийшло.
Тоді слідчий сказав йому повертатись додому та чекати на послідуючі вказівки, що він й зробив.

3.5. Далі, після тривалого очікування він звернувся до ТЦК та СП за місцем свого перебування для з`ясування його подальших дій.
Після з`ясування всіх цих обставин його направили до резервної часини – А7019.
Але, з огляду на те, що він був обмежено придатним, жоден «покупець» не хтів брати його до своєї частини.
Зрештою, так й не направивши його для продовження проходження служби, командування цієї частини роз`яснило йому, що йому необхідно їхати до міста Миколаєва та самостійно владнати проблему.
Він так й зробив – приїхав до військової прокуратури міста Миколаєва та спитався, що має робити далі.

3.6. У військовій прокуратурі міста Миколаєва його направили до резервної часини – А7020.
Проте, у тій частині події розвивались так само - з огляду на те, що він був обмежено придатним, жоден «покупець» не хтів брати його до своєї частини.
Зрештою, командування цієї частини пояснило, що не є спроможним направити його для проходження служби, а його прибування в частині є марним.
За такого він знов змушений був повернутись додому.

3.7. Зрештою, він був затриманим.

3.8. Наразі він самостійно знайшов частину, у якій є посада, за якою він, будучи обмежено придатним до військової служби, може виконувати обов`язки, та командування згодне прийняти його до цієї частини.

Підсумовуючи, обвинувачений підкреслив, що ніколи не ухилявся від військової служби, а його перебування поза приміщеннями частин є пов`язаним виключно з неспроможністю командирів належним чином призначити його на посаду, яку він може обіймати відповідно до підтвердженого документами військово-лікарської комісії стану здоров`я.

ІІІ......Далі, суд дослідив надані сторонами документи.
Зміст таких документів може бути усвідомленим таким чином.

Тих, що стосуються обставин проходження обвинуваченим військової служби.

1. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 01 травня 2022 року № 108  ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу цієї військової частини, поставлений на всі види забезпечення; призначеним на посаду радіотелеграфіста відділення управління командира самохідного артилерійського дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 та визнаний таким, що справи та посаду прийняв.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 29 квітня 2023 року № 123  ОСОБА_4 був переведений на посаду радіотелеграфіста відділення управління штабу взводу управління 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 .

2. У залученій до матеріалів кримінального провадження копії акту службового розслідування, проведеного у військовій частини НОМЕР_3  у період з 26 червня 2024 року до 12 липня 2024 року, констатується, окрім іншого, таке.

2.1. «Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 10.06.2023 року № 165 матрос ОСОБА_4 , вважається таким що, 10.06.2023 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 та був знятий зі всіх видів забезпечення з 10.06.2023 року, а з котлового з 11.06.2023 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 23.06.2023 року №128-РС, матрос ОСОБА_4 , був виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 ». 
/розділ 4 акту/

2.2. «28.10.2023 року за вх. № 884/ОКП до військової частини НОМЕР_3 надійшло повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 24.10.2023 року № 1532/2/4949, в якому він повідомив, що відповідно до виконаних розшукових заходів було встановлено місце перебування розшукуваного ОСОБА_4 , який станом на 24.10.2023 року перебував за адресою: АДРЕСА_6 та попереджено про необхідність прибуття до слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві».
/розділ 1 акту/

3. З залученої до матеріалів кримінального провадження Довідки військово-лікарської комісії № 38 від 16 січня 2024 року вбачається таке.

3.1. 16 січня 2024 року гарнізонною ВЛК № 2 військової частини НОМЕР_7  був проведений медичний огляд ОСОБА_6 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

3.2. Оглядом встановлено, що ОСОБА_4 страждає, зокрема, на такі хвороби
«Посттравматичний стресовий розлад із помірно вираженим розладом емоцій та поведінки, диссомнією. Гіпертонічна хвороба другої стадії, другого ступеня, ризик помірний. Гіпертрофія лівого шлуночка, СН0. Дисциркуляторна енцефалопатія першого ступеня з цефалгеничним та легким вестибуло-атактичним синдромом»
«Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.»

3.3. Військово-лікарською комісією зроблений такий висновок:
«На підставі статей 31б, 17в, 39в, 41в, 46г, 45г графи ІІ Розладу хвороб та графи 10 Таблиці «Б» додаткових вимог: ОБМЕЖЕНО ПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, - придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах.»

4. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії постанови від 26 лютого 2024 року слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 62023150010000954 вбачається, загалом, що:
-протягом періоду з 10 червня 2023 року й до моменту винесення цієї постанови ОСОБА_4 був відсутнім за місцем служби (у військовій частині НОМЕР_3 ) з причин, які, як встановлено під час досудового розслідування, є поважними, отже – на законних підставах;
-в його діях склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, є відсутнім;
-склад будь-якого іншого кримінального правопорушення в його діях також є відсутнім.

5. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії акту службового розслідування, проведеного у військовій частини НОМЕР_3  у період з 26 червня 2024 року до 12 липня 2024 року, вбачається, окрім наведеного вище, й таке.

5.1. Службовим розслідуванням констатовано, що
«з 10.06.2023 року по дату завершення цього службового розслідування (включаючи 27.02.2024 року, дату, що настала після закриття кримінального провадження № 62023150010000954 від 06.08.2023 року), матрос ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_3 не прибув та продовжує ухилятися від виконання військового обов`язку в умовах воєнного стану».
/розділ 2 акту/

5.2. Службовим розслідуванням констатовано, що
«Після отримання інформації про закриття кримінального провадження № 62023150010000954 від 06.08.2023, командир 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_11 , рапортом від 22.06.2024 року за вх. № 9874/р, доповів командиру військової частини НОМЕР_3 , про те, що з дати скоєння матросом ОСОБА_4 самовільного залишення військової частини, а саме 10.06.2023 року по дійсний час, зазначений військовослужбовець у військову частину НОМЕР_3 не прибував та клопотав про призначення службового розслідування за вказаним у рапорті фактом.
Слід зазначити, що матрос ОСОБА_4 про наявність поважних причин відсутності на місці служби після закриття кримінального провадження 26.02.2024 року по теперішній час, безпосереднім командирам (начальникам) не доповідав. Натомість, військовослужбовець, діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення кримінального злочину проти встановленого порядку проходження військової служби. За час відсутності на службі, матрос ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою та за час перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 , не виконував
Повідомлень про перебування матроса ОСОБА_4 на лікуванні із закладів охорони здоров`я на адресу військової частини НОМЕР_3 , не надходило
Довідок з районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки про звернення матроса ОСОБА_4 про направлення його в заклади охорони здоров`я на лікування, або з інших причин на адресу військової частини НОМЕР_3 , не надходило. 
Станом на дату завершення цього службового розслідування, матрос ОСОБА_4 про своє місцезнаходження командування частини НОМЕР_3 не повідомляв, не зв`язок не виходив, продовжує ухилятися від виконання військового обов`язку в умовах воєнного стану».
/пункт 3.1. розділу 3 акту/

5.3. За наслідками проведеного службового розслідування було запропоноване наступне.
За неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилось в самовільному залишенні місця служби та свідомому нехтуванні військовим обов`язком, накласти на матроса ОСОБА_4 , колишнього радіотелефоніста відділення управління штабу дивізіону взводу управління 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 , дисциплінарне стягнення - "сувора догана", яке оголосити після (у разі) повернення до місця служби. 
/пункт 5.2. розділу 5 акту/

Командуванню 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 
в 10 денний термін після затвердження командиром військової частини НОМЕР_3 даного акту службового розслідування та його реєстрації, подати до стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 проект наказу командира військової частини НОМЕР_3 про підсумки службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби матросом ОСОБА_4 ,
в 30 денний термін направити на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та до ІНФОРМАЦІЯ_7 , повідомлення про ознаки кримінального правопорушення з завіреними копіями матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби матросом ОСОБА_4 , для прийняття правового рішення, оскільки в його діях формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
/пункт 5.3. розділу 5 акту/

5.4. Під час службового розслідування не було виявлено будь-яких управлінських рішень щодо визначення порядку проходження служби ОСОБА_4 після 26 лютого 2024 року, окрім як рішення про призначення цього службового розслідування.

6. Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 22 жовтня 2024 року № 292 установлювалось:
солдата ОСОБА_6 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , який самовільно залишив частину 10 червня 2023 року – тимчасово прибулого військовослужбовця, який відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11 травня 2024 року № 7038 та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08 травня 2024 року № 6837 прибув із самовільного залишення військової частини, для подальшого проходження військової служби, з 22 жовтня 2024 року зарахувати на продовольче забезпечення та тимчасовий облік до військової частини 

НОМЕР_8 . Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 01 грудня 2024 року № 332 установлювалось:
Нижчепойменованих тимчасово прибулих військовослужбовців, які відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11 травня 2024 року № 7038 та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08 травня 2024 року № 6837, добровільно прибули із самовільного залишення військової частини, для подальшого проходження військової служби та яким ПРИЗУПИНЕНО військову службу , з 01 грудня 2024 року на підставі Закону України «Про внесення змін до глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» від 21 листопада 2024 № 4087-ІХ, ПРОДОВЖИТИ військову службу (дію контракту). З 01 грудня 2024 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 ПОНОВИТИ виплату грошового, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення, а також дію пільг та соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців Збройних Сил України

солдата ОСОБА_6 призначити на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_9 , вважати таким, що з 01 грудня 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою ...

Однією з підстав для видання цього наказу визначався «алгоритм повернення військовослужбовців, які вчинили СЗЧ з ЄРДР у зв`язку з прийняттям Закону України від 21 листопада 2024 року № 4087-ІХ.

8. Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 06 грудня 2024 року № 337 установлювалось:
Вважати таким, що вибув – у самовільне залишення частини – солдата ОСОБА_6 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 
Зняти [ ОСОБА_4 ] з усіх видів забезпечення з 06 грудня 2024 року.

9. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії акту службового розслідування, проведеного у військовій частини НОМЕР_4  у період з 06 грудня 2024 року до 25 грудня 2024 року, вбачається, окрім іншого, що під час проведення службового розслідування був констатований факт самовільного залишення ОСОБА_4 території військової частини НОМЕР_4 та повідомити правоохоронні органи про те, що такі дії обвинуваченого мають ознаки кримінального правопорушення.

10. Наказом командира військової частини НОМЕР_6 від 03 липня 2025 року № 188 установлювалось:
Вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків – для подальшого проходження служби відповідно до пункту 7-2 Глави ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - матроса ОСОБА_6 , ..., ПРИЗНАЧЕНОГО: наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 03.07.2025 № 143-РС на посаду СОЛДАТУ РЕЗЕРВУ ВЗВОДУ РЕЗЕРВУ РЯДОВОГО СКЛАДУ РОТИ РЕЗЕРВУ РЯДОВОГО СКЛАДУ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_6 , який прибув для продовження проходження військової служби з 03 липня 2025 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення... та вважати таким, що з 03 липня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою солдату резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини 

НОМЕР_10 . Наказом командира військової частини НОМЕР_6 від 08 липня 2025 року № 193 установлювалось:
Вважати таким, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_6 з 08.07.2025 – матроса ОСОБА_6 солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу, та призупинити [усі види забезпечення]
.
12. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії акту службового розслідування, проведеного у військовій частини НОМЕР_6  у період з 08 липня 2025 року до 29 липня 2025 року, вбачається, окрім іншого, що під час проведення службового розслідування був констатований факт самовільного залишення ОСОБА_4 території військової частини НОМЕР_6 та повідомити правоохоронні органи про те, що такі дії обвинуваченого мають ознаки кримінального правопорушення.

Тих, що стосуються попередніх судимостей обвинуваченого.

З залучених до матеріалів кримінального провадження:
-довідки ІЦ № 26020509730590675887 від 21 січня 2026 року;
-копії вироку Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2009 року
вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:
-28 жовтня 1998 року – Іван-Франківським міськрайонним судом Івано-Франківської області – за частиною 2 статті 140 Кримінального Кодексу України 1960 року – до позбавлення волі строком на 01 рік; був звільненим від відбуття покарання на підставі пункту «а» статті 1 Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року;
-19 серпня 2001 року – Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області – за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України – до позбавлення волі строком на 03 роки; судом ухвалювалось про його звільнення від відбуття покарання з випробуванням;
-14 квітня 2009 року – Апеляційним судом Івано-Франківської області – за частиною 5 статті 185, частиною 5 статті 186, частиною 4 статті 187, пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 1 статті 194, частиною 3 статті 357 Кримінального Кодексу України – до позбавлення волі строком на 11 років 10 місяців з конфіскацією майна, а за сукупністю цього та попереднього вироків остаточно – до позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна; був звільненим 06 листопада 2011 року умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 10 місяців 16 днів

Б......09 березня 2026 року командир військової частини НОМЕР_1 надав письмову згоду на подальше проходження ОСОБА_4 військової служби у вказаній військовій частині.

В……Під час здійснення цього кримінального провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_4 застосовувався таким чином.
1. В межах цього кримінального провадження 19 січня 2026 року ОСОБА_12 було затримано.

2. Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2026 року відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цією ж ухвалою слідчим суддею визначена сума застави у розмірі 66.560 грн., за умови якої ОСОБА_12 підлягав звільненню з-під варти.
Слідчим суддею також визначалось, що у разі звільнення ОСОБА_12 з-під варти на нього слід покласти такі обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;
-не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, проходження служби;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку їх наявності).

Ухвалою слідчого судді того ж суду від 02 лютого 2026 року строк застосування цього запобіжного заходу був продовженим до 05 березня 2026 року.

3. У зв`язку з направленням обвинувального акту до суду ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 березня 2026 року за наслідками підготовчого провадження відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 травня 2026 року включно.
Одночасно судом визначений розмір застави у сумі 66.560 /шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят/ грн., за умови внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.
Судом також визначалось, що у разі звільнення ОСОБА_12 з-під варти на нього слід покласти такі обов`язки:
-негайно після звільнення повідомити суд про своє місце перебування та номери засобів зв`язку;
-повідомляти суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у випадку їх наявності.

4. Під час обрання цього запобіжного заходу суд виходив, зокрема, з того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити новий злочин та перешкоджати досудовому розслідуванню.

Г……Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ), від 14 січня 2025 року № 26/2025 (затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX), від 14 липня 2025 року № 478/2025 (затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX), від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 (затвердженим Законом України № 4643-ІХ від 21 жовтня 2025 року), від 12 січня 2026 року № 40/2026 (затвердженим Законом України № 4757-ІХ від 14 січня 2026 року) з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

І……Під час вирішення заявленого клопотання по суті суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 5 статті 401 Кримінального Кодексу України
Особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

2. Відповідно до частини 3 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України 
суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

ІІ……Під час розгляду заявленого клопотання суд враховує також такі приписи діючого законодавства на настанови судової практики.

1. Відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України 
Повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
/частина 1/
Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.
/частина 2/

2. У Постанові № 7 від 04 червня 2010 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» зазначається, окрім іншого, про таке.
2.1. «За змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони:
1)передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК;
2)передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака. 
При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин. 
Не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято». 
/пункт 3/

«У межах повторності злочинів їх неодночасне вчинення означає, що не збігаються за часовими показниками початкові моменти вчинення кожного зі злочинів». 
/пункт 4/

«Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину».
/пункт 6/

2.2. «Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. 
При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів». 
/пункт 6/

2.3. «Згідно зі статтями 45 - 48, частиною першою статті 97 КК однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину від повідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна. 
Водночас не може бути перепоною для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статей 45 - 48, частини першої статті 97 КК вчинення одним діянням кількох злочинів відповідного ступеня тяжкості (наприклад, спричинення одним діянням умисного легкого тілесного ушкодження і необережного тяжкого тілесного ушкодження не виключає звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статей 45 та 46 КК, а заподіяння при хуліганстві умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження - на підставі статей 47 та 48 КК)» 
/пункт 18/

3. У пункті 20 Постанови № 10 від 06 листопада 2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відзначається, що
Неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин..

Верховний Суд у Постанові від 23 серпня 2023 року у справі № 265/3994/13-к виснував, що
Закріплене законодавцем у ст. 32 КК поняття «єдиний злочинний намір» є більш широким поняттям, ніж «єдиний умисел», так як його змістом охоплюються й сам умисел, і заздалегідь поставлена мета, які в своєму поєднанні нерозривно об`єднують все вчинене в одне кримінальне правопорушення.

4. Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
/частина 1/
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
/частина 2/

5. Відповідно до правового висновку, що міститься у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 Об`єднаної палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду:
злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.
.

ІІІ......Принагідно суд відзначає таке.
Головнокомандувачем Збройних Сил України був затверджений Тимчасовий алгоритм посадових осіб стосовно прийому військовослужбовців, які повернулись для проходження військової служби до Збройних сил України /остання редакція затверджена Окремим дорученням Головнокомандувача ЗС України №142249-С-2-2024 від 07.08.2025 року/1 /надалі – Тимчасовий алгоритм/
Затверджений алгоритм, окрім іншого, передбачає таке.

1. Командир батальйону резерву не пізніше трьох діб з дня прибуття військовослужбовця, який СЗЧ, до батальйону резерву: 
-включає такого військовослужбовця до списку тимчасово прибулого особового складу; 
-з`ясовує у ВСП про наявність/відсутність ЄРДР стосовно такого військовослужбовця;
-повідомляє командира військової частини з якої вчинено СЗЧ про його прибуття до батальйону резерву. 

2. Командир військової частини, в якій проходить військову службу військовослужбовець, в день отримання повідомлення про прибуття військовослужбовця до батальйону резерву, з дня його повернення до батальйону резерву: 
-поновлює такого військовослужбовця на всіх видах забезпечення, крім котлового;
-направляє посвідчення про відрядження встановленого зразка та продовольчий атестат до батальйону резерву; 
-здійснює доповідь про повернення такого військовослужбовця;
-направляє облікові дані відносно такого військовослужбовця для підготовки Плану переміщення військовослужбовців на посади, до військової частини, зазначеної у повідомленні командира батальйону резерву; 
-з дня отримання витягу із наказу або повідомлення про прийняття кадрових рішень відносно такого військовослужбовця готує документи та направляє їх до відповідної військової частини. 

3. Командир військової частини, до якої прибуває такий військовослужбовець у службове відрядження, протягом доби: 
-включає військовослужбовця до списку тимчасово прибулого особового складу та зараховує на продовольче забезпечення; 
-після отримання облікових даних від військової частини, в якій проходить військову службу військовослужбовець, готує проект Плану переміщення відповідної номенклатури посад та направляє його до відповідного органу військового управління для прийняття кадрового рішення; 

4. Служба персоналу відповідного органу військового управління протягом доби з моменту отримання проекту Плану переміщення готує проект наказу про призначення військовослужбовця на відповідну посаду. 
Після видання наказу служба персоналу негайно надсилає витяг із такого наказу та/або повідомлення про прийняте кадрове рішення до військових частин встановленим порядком. 

ІV......Додатково суд враховує такі приписи законодавства.

1. Відповідно до статті 89 Кримінального Кодексу України
Такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема:
...
7) особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за нетяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення;
...
9) особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Окрім того, відповідно до частини 3 статті 88 Кримінального Кодексу України
Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання ... визнаються такими, що не мають судимості.

2. У рішенні від 19 березня 2024 року у справі «Parildak v. Turkey»2 Європейський Суд з Прав Людини, ґрунтуючись на своїй попередній практиці, виснував таке
Стаття 5 Конвенції гарантує фундаментальне право на свободу та безпеку. Це право має велике значення в «демократичному суспільстві» за духом Конвенції.
Кожен має право на захист цього права, тобто – не бути та не залишатись позбавленим свободи інакше, як відповідно до вимог пункту 1 статті 5. Перелік виключень, наведений у пункті 1 статті 5, є виключним та лише його вузьке тлумачення відповідає меті та завданням цього положення, гарантуючи, що ніхто не буде свавільно позбавленим волі.
Підпункт (с) пункту 1 статті 5 не вимагає, щоб слідчі органи зібрали достатні докази для висунення обвинувачення ані – під час арешту, ані – під час утримання під вартою в поліції. Метою допиту при затриманні відповідно до цього пункту є завершення розслідування шляхом підтвердження чи виключення конкретних підозр, що обґрунтовували арешт. отже, факти що є підставами для підозри, не мають бути того ж рівня, що ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку та навіть – для висунення обвинувачення
Менше з тим, «правдоподібність» підозр, якими має бути обґрунтований арешт, являє собою суттєвий елемент захисту, передбачений статтею 5 § 1 (с) Конвенції від свавільного позбавлення волі. Ось чому самої по собі «добросовісної» підозри недостатньо.
Слова «правдоподібні підстави» означають, що повинні існувати факти чи інформація, здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. Те, що є «правдоподібним», залежить від сукупності обставин. … Таким чином, уряд-відповідач зобов`язаний повідомити Суду принаймні певні факти чи інформацію, здатну переконати його в тому, що існували вірогідні підстави підозрювати заарештовану особу у вчиненні передбачуваного злочину.
Термін «правдоподібність» також стосується порогу, якого має досягти підозра, щоби переконати об`єктивного спостерігача в правдоподібності звинувачень. Як правило, проблеми в цій сфері виникають на рівні фактів. Додатково до фактичного аспекту існування «імовірних підстав для підозри» у значенні статті 5 § 1 c) вимагає, щоб факти, на які посилаються, могли обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під дію одного з розділів Кримінального кодексу, який стосується кримінальної поведінки. Таким чином, вочевидь не може бути «розумної підозри», якщо дії або факти, висунуті затриманому, не утворювали складу злочину в момент їх вчинення.
/пункти 55 – 62/

3. Відповідно до підпункту 1 пункту 72 Глави ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»
військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця проходження служби чи дезертирували до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану" від 30 квітня 2025 року № 4392-IX і військову службу яких призупинено та які добровільно прибули не пізніше 30 серпня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України;

Щодо застосування запобіжного заходу.

1. Відповідно до частини 1 статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України
метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

3. Відповідно до статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України 
Запобіжними заходами є:
1.особисте зобов`язання;
2.особиста порука;
3.застава;
4.домашній арешт;
5.тримання під вартою.
/частина 1/

Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
/частина 8/

4. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності підстав для застосування такого запобіжного заходу та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

5. Відповідно до статті 203 Кримінального Процесуального Кодексу України
Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після ... закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 202 Кримінального Кодексу України
... у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою ... обвинувачений повинен бути негайно звільнений.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо звільнення від кримінальної відповідальності.

А......Наведені приписи діючого законодавства доводять таке.

1. Норми статті 401 Кримінального Кодексу України доводять, що звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності є можливим за одночасної наявності таких умов
1)вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407 або 408 Кримінального Кодексу України;
2)вчинення ним такого правопорушення під час дії воєнного стану;
3)військовослужбовець вчинив таке кримінальне правопорушення вперше;
4)подання військовослужбовцем клопотання про намір повернутись до воєнної служби;
5)згода командира на продовження проходження таким військовослужбовцем воєнної служби

2. Норма статті 401 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

3. Ці норми, а також – приписи статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України, також не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. 
В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. 
Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з поверненням на службу сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

4. Суд також відзначає, що відповідно до категоричних приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не може під час вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виходити з наявності обставин, що не вказані в обвинувальному акті у разі, якщо такі обставини є перешкодою для такого звільнення, адже таке матиме наслідком погіршення становища обвинуваченого.

Б……З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.
Щодо змісту висунутого ОСОБА_4 обвинувачення.

Зміст наданого суду обвинувального акту вказує про те, що під час дії воєнного стану ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 Кримінального Кодексу України.
За такого питання про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених у частині 5 статті 401 Кримінального Кодексу України суд вирішує, виходячи з такої версії публічного обвинувачення

Щодо наявності в діях обвинуваченого повторності.

І......Обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, востаннє – 14 квітня 2009 року.
Проте, останнє за часом покарання він відбув 06 листопада 2011 року; з цієїдати й до моменту стверджуваного самовільного залишення ним військової частини сплинуло більше 08 років.
Відповідно до процитованих вище приписів статті 89 Кримінального Кодексу України таке означає, щона момент обставин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального правопорушення,  ОСОБА_4 є таким, що не має судимостей.

ІІ......Вирішуючи питання про наявність повторності в діях обвинуваченого, що є предметом цього кримінального провадження, суд наголошує на такому.

1. Відповідно до щойно процитованих дороговказів, які містяться у настановах судової практики /зокрема – Постанові № 7 від 04 червня 2010 року Пленуму Верховного Суду України та Постанові Об`єднаної палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19/ ця ознака має бути вказаною у складених під час здійснення кримінального провадження процесуальних документах, зокрема – в обвинувальному акті, що надійшов на розгляд суду.

1.1. В обставинах же цього кримінального провадження про наявність в діях ОСОБА_4 такої ознаки у наданому суду обвинувальному акті не вказується взагалі.

1.2. Про надання часу для зміни обвинувачення прокурор суд не просить.

1.3. Вийти ж в цій частині за межі висунутого обвинувачення під час вирішення питання про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності суд, відповідно до щойно процитованих приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України, не вправі.

Отже, процесуальні підстави для того, щоб під час винесення цієї ухвали виходити з того, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений статтею 407 Кримінального Кодексу України, повторно, в суду відсутні.

2. Твердження прокурора у суді, ніби попри зміст обвинувального акту ОСОБА_4 фактично повторно вчинив злочин, передбачений статтею 407 Кримінального Кодексу України, є неправдоподібними, адже переконливо спростовуються матеріалами кримінального провадження.

2.1. Так, підтверджені дослідженими у суді документами обставини цього кримінального провадження зводяться ні до чого іншого, як до того, що:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , з 27 лютого 2024 року й до 19 січня 2026 року за місцем служби не з`являвся та обов`язки з військової служби не виконував. 
При цьому протягом цього періоду двічі:
-протягом періоду з 22 жовтня по 06 грудня 2024 року;
-протягом періоду з 03 по 08 липня 2025 року
вживались заходи щодо його повернення на військову службу, проте – ці заходи виявились марними.

2.2. Прокурор вказує, ніби 06 грудня 2024 року та 08 липня 2025 року ОСОБА_4 вчинив окремі епізоди протиправної діяльності.

(а) Прогнозовано, при цьому сторона обвинувачення покликається про те, що в ці дати обвинувачений залишав різні «місця служби».

Але ці покликання суперечать:
-дійсному змісту наданих стороною обвинувачення наказів про поновлення ОСОБА_4 на військовій службі, у якій прямо згадується, що він включався до списків особового складу військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_6 /які є резервними батальйонами/ лише тимчасово та визнається, що він залишається військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 ;
-прямим приписам Тимчасового алгоритму. 
Так, згаданими приписами визначено, що після з`явлення/доставляння військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, до резервного батальйону такий військовослужбовець перебуває у цьому батальйоні тимчасово, вважається тимчасово відрядженим з військової частини, яку самовільно залишив, та надалі направляється для подальшого проходження служби до іншого підрозділу.
Іншими словами, резервні батальйони визначаються, як місце тимчасового перебування військовослужбовця під час вирішення питання про повернення на службу, але – не як його нове «місце служби».

Таке у сукупності, всупереч покликань прокурора, не дозволяє охарактеризувати обставини перебування ОСОБА_4 у складі військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_6 та обставини залишення обвинуваченим цих частин інакше, ніж – як спроби вирішити питання його повернення на службу, внаслідок яких це питання вирішеним не було.

(б) Далі, вказана обставина, сукупно із:
-вкрай незначною тривалістю перебування обвинуваченого у складі військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_6 ;
-тим беззаперечним фактом, що жодних обов`язків, пов`язаних із самою суттю військової служби, але – не самим по собі формальним перебуванням у складі військової частини, у цих частинах ОСОБА_4 не виконував;
-дії ОСОБА_4 щодо нез`явлення/залишення частин НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_6 мали один й той же наслідок – невиконання обов`язків з військової служби
не можуть бути поясненими інакше, ніж тим, що дії щодо нез`явлення/залишення цих частин мали одну спонуку та одну ціль.
Відповідно до дороговказів, що містяться у щойно згаданій Постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі № 265/3994/13-к, за таких обставин суд не може не прийти до висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження усі дії ОСОБА_4 , що є предметом цього кримінального провадження, були вчиненими з єдиним наміром.

(в) Принагідно суд відзначає, що в умовах цього кримінального провадження:
-сторона обвинувачення стверджує, що змістом цього наміру є вперте небажання обвинуваченого виконувати обов`язок з військової служби;
-сторона захисту стверджує, що змістом цього наміру є прагнення продовжити службу в умовах, які відповідають стану здоров`я ОСОБА_4 . 
Та з приводу цих тверджень сторін суд відзначає таке.

По-перше, обидва ці посилання на цьому етапі кримінального провадження слід визнати рівною мірою правдоподібними.

По-друге, обидва ці посилання містять твердження про єдність наміру ОСОБА_4 в обставинах, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

По-третє, про те, що в обставинах цього кримінального провадження намір ОСОБА_4 не був єдиним, жодна з сторін кримінального провадження не посилається та доказів такого матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до дороговказів, що містяться у щойно згаданій Постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі № 265/3994/13-к, за таких обставин суд не може не прийти до висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження повторність у діях ОСОБА_4 є відсутньою, а його дії, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, не можуть бути кваліфікованими інакше, ніж – як єдиний продовжуваний злочин.

Отже, всупереч твердження прокурора, обмеження щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з огляду на повторність вчинення ним злочинів на це кримінальне провадження не поширюється.

Щодо клопотання обвинуваченого про намір повернутись на службу.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений заявив про намір повернутись на військову службу, з огляду на що – просив звільнити його від кримінальної відповідальності, а провадження за цією справою – закрити.

2. Під час судового розгляду судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із поверненням на службу, а також - переконатися, що його позиція з цього приводу є добровільною
Так, судом обвинуваченому докладно роз`яснені сутність висунутого йому обвинувачення та реальна можливість розгляду справи у загальному порядку з метою його /обвинуваченого/ реабілітації, а також - наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із поверненням на військову службу.
При цьому обвинувачений наполягав на тому, що прагне повернутись до війська та просить провадження у цій справі закрити.

Щодо згоди командування військової частини на продовження служби ОСОБА_4 .

До матеріалів кримінального провадження долучена письмова згода командира військової частини НОМЕР_1 на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби у цій частині.

Отже, в цьому випадку наявні усі передбачені у частині 5 статті 401 Кримінального Кодексу України обставини, що є необхідними для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
За такого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності, задовольнивши відповідне клопотання обвинуваченого.

Щодо наслідків звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

1. Відповідно до процитованих приписів частини 3 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України провадження у цій справі підлягає закриттю.

2. Відповідно до процитованих приписів частини 3 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України командира частини НОМЕР_1 слід зобов`язати поновити ОСОБА_4 на військовій службі, а ОСОБА_4 – не пізніше 72 годин з моменту набрання чинності цієї ухвали прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження служби.

Щодо застосування запобіжного заходу.

1. Відповідно до процитованих приписів статті 203 Кримінального Процесуального Кодексу України з винесенням цієї ухвали ухвала Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 березня 2026 року про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію.
Іншими словами, з винесенням цієї ухвали обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід скасовується.

2. Відповідно до процитованих приписів статті 202 Кримінального Процесуального Кодексу України з огляду на таке,  ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

3. Прокурор у суді просила про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Але з урахуванням того, що наразі провадження у справі закривається, передбачені у статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України приводи та підстави для такого є відсутніми.
Отже, підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання ОСОБА_4 під вартою є відсутніми, з огляду на що у задоволенні цього клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В     :

1……Клопотання обвинуваченого – задовольнити.

1.1.Звільнити  ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України.

1.2.Кримінальне провадження № 62024150010002106 про обвинувачення  ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України - закрити.

1.3.Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 після набрання цією ухвалою законної сили невідкладно поновити /прийняти/ ОСОБА_6 на військовій службі.

1.4.Зобов`язати ОСОБА_6 не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.

2……У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою – відмовити.

3……Обраний відносно  ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою – скасувати.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти з зали суду.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів, але в частині звільнення з-під варти підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя       = ОСОБА_13 =

1 - https://mod.gov.ua/news/algoritm-dij-shho-mayut-vchiniti-vijskovosluzhbovczi-yaki-bazhayut-povernutisya-na-vijskovu-sluzhbu-pislya-samovilnogo-zalishennya-chastini-sz-ch, а також - https://dbr.gov.ua/assets/files/diyalnist/algoritm-povernennya-szch/algoritm-poverennnya-4392-ih.pdf
2 - https://hudoc.echr.coe.int/eng#{%22sort%22:[%22kpdate%20Descending%22],%22itemid%22:[%22001-231602%22]}