Справа № 211/2992/26
Провадження № 2/211/3736/26

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – Ткаченко С.В., 
за участю секретаря судового засідання – Бодрухіній Є.А.,
у відсутність учасників процесу,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі – ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 зазначивши, що відповідачці щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . На підприємстві позивача на ім`я відповідального наймача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що відповідає вказаній квартирі та відповідно нараховується плата за теплову енергію. Будинок, в якому розташована квартира відповідачки, обладнаний лічильником. Однак відповідачка у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, у результаті чого виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2022 до 31.01.2026 у сумі 14 778,08 грн. Звернень відповідачки щодо не проведення стягнення з наданням підтверджуючих документів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 205, теплопостачальній організації не надходило. Указану суму заборгованості, а також плату за абонентське обслуговування за період 01.02.2022 до 31.01.2026 у сумі 132,39 грн., а також за період з 01.02.2022 до 24.02.2022 інфляційні втрати в сумі 16,97 грн. та 3% річних в сумі 2,09 грн., позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.
Представник позивача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» Соболь О.О. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з відзивом на позов, вказавши на необхідність застосування строків позовної давності до вказаних вимог на підставі ст. 257, 267 ЦК України, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами 20 березня 2026 року, трирічний строк охоплює період, починаючи з 20.03.2023, а отже строк позовної давності і заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.02.2022 до 20.03.2023 є таким, що сплив. Наголошено на необхідності застосування положень постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, беручи до уваги, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи з 15 травня 2023 року. Тому просить застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити у задоволенні вимог.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Як встановлено та підтверджується письмовими доказами, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2020 року, відповідач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, з 15 липня 2020 року зареєстрована за вказаною адресою, а отже відповідач є споживачем послуги з постачання теплової енергії, які надаються ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за адресою виникнення боргу.
Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та постачанню теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі – Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі – Закон № 2633-IV), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі – Правила № 630), чинними на момент виникнення правовідносин (втрата чинності з 01.05.2022), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі – Правила № 830).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 18 Правил № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил № 630).
Пунктами 31, 32 Правил № 830 установлено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.
Згідно пунктів 35-37 Правил № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Договір про надання послуг з постачання теплової енергії між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та відповідачкою не укладався, але житлово-комунальні послуги за адресою належного їй житлового приміщення надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії не виключає обов`язок відповідачки оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку – нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18, від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18, тощо).
Крім того, з 05.11.2021 згідно п. 35 Постанови КМУ №830 від 21 серпня 2019 р. оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Відповідно до статті 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору.
Згідно пунктів 36, 37 Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Таким чином, договірні відносини між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» та споживачами-власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку з 05.11.2021 урегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку ч. 5 ст.13 Закону №2189-VІІІ.
Указаною нормою передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:
плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
плати за абонентське обслуговування, яке не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з наданим до суду розрахунком, за період з 01.02.2022 до 31.01.2026 заборгованість з постачання теплової енергії по АДРЕСА_1 , становить у сумі 14 778,08 грн., плата за абонентське обслуговування становить у сумі 132,39 грн., щоне спростовано в судовому засіданні відповідачкою.
Разом з тим, заборона стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 – з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих регулюється Постановою КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (зі змінами згідно з постановами КМУ № 390 від 21.04.2023 та № 1405 від 29.12.2023).
Відповідно до абз.3 п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (зі змінами згідно з постановами КМУ № 390 від 21.04.2023 та № 1405 від 29.12.2023) забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо).
Так, за відомостями з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, ОСОБА_1 було взято на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , з 15 травня 2023 року до теперішнього часу.
Таким чином, дотримання умов визначених постановою КМУ № 206 дає право відповідачу на заборону стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після 15.05.2023. При цьому положення Постанови КМУ № 206 не визначають певних строків на здійснення вказаних дій, а відтак у разі повідомлення відповідачем про вказані обставини в будь-який час з моменту утворення заборгованості до завершення бойових дій стягнення заборгованості забороняється. 
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що вищенаведеною нормою встановлена заборона стягнення заборгованості для певного кола осіб, але не заборонено її нарахування.
Однак, при ухваленні рішення суд приймає до уваги проведення стороною відповідача оплати в лютому 2022 року за надані послуги в сумі 1 492,80 грн., у березні 2025 року в сумі 11 404,18 грн. та у січні 2026 року в сумі 1 289,08 грн., що становить загальну суму 14 186,47 грн. при нарахування за період з 01.02.2022 до 31.01.2026 суми боргу в розмірі 27 471,75 грн., та нарахуванні за період з 01.02.2022 до 15.05.2023 суми боргу 10 463,21 грн.
Тому з урахуванням викладеного та заборони, встановленої постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» станом на дату ухвалення судового рішення, суд приймає до уваги проведені відповідачкою вказані платежі в рахунок оплати за послуги в загальній сумі 14 186,47 грн. та вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог повністю.
Стосовно заявленої вимоги відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, суд звертає увагу на проведені стороною відповідача платежу у лютому 2022 року на суму 1 492,80 грн., при нарахуванні в розмірі 1 060,86 грн., у березні 2025 року в сумі 11 404,18 грн. при нарахуванні 750,25 грн., тобто в більшому розмірі, ніж нараховано до сплати, що свідчить про визнання нею боргу, а також положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тому з огляду на норми Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, відповідно до якого трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин у період з 12 березня 2020 року до 31 червня 2023 року, позивачем строк позовної давності не пропущено.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 422,40 грн. сплачений при подачі позову до суду, які у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, слід залишити за позивачем.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі та отриманням витягу з Державного реєстру права власності, слід залишити за позивачем з вищевказаних підстав.
Керуючись статями 64, 67, 68 ЖК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-288 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за теплову енергію – повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя:	    	С. В. Ткаченко