Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/1224/26
Провадження №2/711/1385/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,
при секретарі - Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.11.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір №1548628 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 
Відповідно до умов договору Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п.2.4 Договору).
Згідно з п. 1.5 договору, позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом. 
На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надаємо лист про перерахування коштів кредиту. 
Відповідно до п.3.1 Договору, сторони домовилися, що повернення Позики та сплата процентів за користування Позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Згідно з п. 3.2 нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток 1 до цього Договору). 
Зазначено, що відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 37480,02 грн., а саме:  заборгованість за тілом кредиту - 11928 грн.; заборгованість за процентами - 25120,02 грн.; заборгованість за пенею - 432 грн.
У позові зазначено, що 30.10.2020 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020 . За цим договором, та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1548628 від 25.11.2019 у вказаному вище розмірі.
Також позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»: сплата судового збору у розмірі 2 662,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 
Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 37480грн. 02коп. та судові витрати.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.
Ухвалою суду від 19.02.2026 позовну заяву залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання ухвали суду від 19.21.2026 про залишення позову без руху, позивачем надані матеріали, які прийняті судом.
Ухвалою суду від 23.03.2026 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 
Відповідачем подано відзив на позов, який прийнятий судом, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позовні вимоги не визнає, просить застосувати строки позовної давності. 
Позивачем подана відповідь на відзив, яка прийнята судом. Зазначено, що строки позовної давності позивачем не порушені, враховуючи карантинні обмеження та введений воєнний стан, а також положення п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Позивач повністю підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.
Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, які прийняті судом. Просить застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позову.
В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подано заяву про розгляд справи за його відсутності.
В судове засіданні відповідач не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Подано заяву про розгляд справи за її відсутності.
Враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:
встановлено, що 25.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1548628 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту.
Договір складається із Паспорту споживчого кредиту, договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, графіку платежів, довідки про ідентифікацію, Правил надання коштів у позику, в т.ч. й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна». У договорі зазначено, що приймаючи умови цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
За договором позичальник отримала кредит у розмірі 12000грн. 00коп. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (п.1.1 договору).
Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п.1.3 договору). Знижена процента ставка становить 1,53% від суми позики за кожен день користування позикою (558,45% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2 цього договору (п.1.3.1 договору).
Стандартна процентна ставка становить 1,80%; від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних), що передбачено п.1.3.2 договору.
Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 145,90% від суми позики (у процентному виразі) або 17508грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти за користування позикою 45,90% від суми позики або 5508грн. (п.1.4 договору).
Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом (п.1.5 договору).
Як передбачено п.1.6 договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.
Пунктом 1.7 договору передбачено, що після вчинення клієнтом дій згідно з п.1.6 договору та у разі, якщо залишок позики складає не менше ніж 400грн., Товариство має право, але не обов`язок продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п.1.6 договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у Особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п.2.4 договору).
Відповідно до п.3.1 договору, сторони домовилися, що повернення Позики та сплата процентів за користування Позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Крім того, п.3.5 договору передбачено черговість погашення заборгованості за договором: у першу чергу - прострочена до повернення сума позики та прострочені проценти за користування позикою; у другу чергу - сума позики та проценти за користування позикою; у третю чергу - неустойка та інші платежі відповідно до цього договору.
Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору та Правил (п.4.1 договору). У випадку повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою протягом 3 днів після закінчення строку користування позикою, пеня та/або штраф за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за договором не нараховується. У випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 144грн. 00коп. за кожен день прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення виконання зобов`язань за договором (п.п.4.3, 4.4договору).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». 
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, у цьому випадку мало місце укладення Кредитного договору в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання споживчого кредиту, що підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 25.11.2019, шляхом введення одноразового ідентифікатора у вигляді коду - С329164, який відправлено їй 25.11.2019 на номер телефону НОМЕР_1 , що і є її безпосереднім підписом. Одночасно з підписанням даного договору позичальником підписано Паспорт споживчого кредиту. Так, договір зі сторони клієнта було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який сформовано на Веб-сайті Товариства та направлено клієнту на її номер мобільного телефону, який повідомлено клієнтом в ІКС Товариства та вказаний у договорі.
Відповідно до листа директора ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 №6520-0ВП, грошові кошти були успішно перераховані на картку клієнта: 25.11.2019 на суму 12000грн., маска картки НОМЕР_2 , код авторизації 348111, номер транзакції в системі WayForPay creditplus 4177267.
Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.
Слід зазначити, що відповідачем умови укладання договору, факт отримання кредитних коштів у вказаному розмірі не оспорюються і не спростовуються.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 25.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Договору № 1548628 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту про надання споживчого кредиту, а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 12000 грн. 00 коп. на підставі вказаного вище договору.
Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» в повному обсязі виконало свої зобов`язання перед позичальником за Договором №1548628 про надання споживчого кредиту від 25.11.2019, та надало їй кредит в сумі 12000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача, як зазначено у позовній заяві, становить 37480,02 грн., а саме:  заборгованість за тілом кредиту - 11928 грн.; заборгованість за процентами - 25120,02 грн.;  заборгованість за пенею - 432 грн.
Судом також встановлено, що 30.10.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна».

На виконання умов договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатив ТОВ «Авентус Україна» кошти у розмірі 1107323 грн. 18 коп., що підтверджується платіжним документом № 20049 від 30.10.2020.
Як вбачається з Витягу із Реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020, відбулося відступлення ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за Договором №1548628 про надання грошових коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 25.11.2019, укладеним із ОСОБА_1 , на загальну суму 37480 грн. 02 коп. (порядковий номер у реєстрі боржників - 540).
Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України).
Водночас, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.
Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт 57). Відповідно до статті 1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/16579/20 від 07.09.2022 (п. 9.5).
Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 909/968/16 від 11.09.2018 (п. 59, 60).
Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №1548628 від 25.11.2019, укладеним із ОСОБА_1 . 
Таким чином, судом встановлено, що строк кредиту становить 30 днів, тобто з 25.11.2019 по 24.12.2019 включно.
За дослідженими доказами по справі, зокрема картці обліку (розрахунку заборгованості) вбачається, що протягом цього часу відповідачем було здійснено платіж 22.12.2019 на суму 5140грн. 80коп., які зараховані як повну оплату процентів за користування позикою. Також у цей період нараховувалися проценти по заниженій процентній ставці, що становило 183грн. 60коп. у день (28 дні х 183,60грн.).
Крім того, вбачається, що починаючи з 23.12.2019 по 21.01.2020 (наступні 30 днів строку кредитування, враховуючи положення п.п. 1.2, 1.6, 1.7 договору) кошти відповідачем сплачені не були.
Між тим, 24.01.2020, тобто поза межами строку кредитування, враховуючи, що позичальник не ініціювала продовження строку кредитування, відповідачем було сплачено 700грн. 00коп., які кредитором були зараховані на оплату процентів; 27.01.2020 сплачено 6500грн., які розподілені: 72грн. 00коп. на оплату тіла позики та 6428грн. 00коп. на оплату процентів; 28.02.2020 сплачено 6441грн. 12коп., які зараховані на оплату процентів. Тобто, відповідачем сплачено і кредитором зараховано за період з 24.01.2020 по 28.02.2020 всього: на оплату тіла позики 72грн. 00коп. та на оплату процентів за користування кредитом - 13569грн. 12коп. Інших платежів, станом на 29.10.2020 (за даними розрахунку), здійснено не було.
Крім того, кредитодавцем було нараховано пеню з 25.01.2020 по 27.01.2020 тричі по 144грн. 00коп., тобто у розмірі 432грн. 00коп. Позичальником не було здійснено платежі, які б були зараховані кредитодавцем на оплату пені.
Таким чином, встановлено, що відповідачем сплачено: грошові кошти, які зараховані на оплату тіла позики у розмірі 72грн. 00коп. (тобто, борг по тілу позики складав би 11928грн., тобто 12000грн. - 72грн.) та грошові кошти, які зараховані на оплату процентів за користування позикою у розмірі 18709грн. 92коп. (5140,80 + 13569,12).
Відповідно, суд вважає, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем відсутня, оскільки вона є сплаченою (13596,12грн. - 11928,00грн. - 432,00грн. = 1209,12грн.). Тобто, грошові кошти у розмірі 1209грн. 12коп. є переплаченими відповідачем. При цьому, на думку суду, проценти, які нараховані стороною позивача, починаючи з 22.01.2020 по 27.06.2020, є такими, що нараховані поза межами строку кредитування, що не відповідає умовам договору від 25.11.2019.
Що стосується доводів відповідача про пропуск, як вона вважає, позивачем, строків позовної давності, то слід зазначити наступне:
відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). 
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Слід зазначити, що ці зміни до ЦК України внесені Законом України №540-ІХ від 30.03.2020, які набрали чинності 02.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України та тривав до 30.06.2023 включно.
Тобто, карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України тривав до 30.06.2023.
Виходячи з наведених вище положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто до 30.06.2023.
При цьому, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Судом взято до уваги, що на час розгляду справи, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб та у подальшому продовжено строк його дії. Тобто, воєнний стан в Україні діяв на момент подачі цього позову до суду і триває по теперішній час.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 (набрав чинності з 04.09.2025) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356) виключено.
Позовна заява подана до суду 12.02.2026, а тому слід вважати, що після закінчення строку призупинення строків позовної давності (03.09.2025), продовжуються строки позовної давності.
Таким чином, суд вважає, що доводи сторони відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними, враховуючи викладене та приписи п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України і Закону від 14.05.2025.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 05.06.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька