Справа № 283/1131/26
Провадження №2/283/1139/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
23 червня 2026 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
12.05.2026 представник ТОВ «Споживчий центр» Сиплива Т.А. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в обґрунтування якої зазначила, що 29.10.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферта) № 29.10.2025-100000241 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 3500 грн строком на 140 календарних днів.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 05.05.2026 становить 12600 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3500 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 4900 грн, комісії 700 грн, та 3500 грн відсотків, нарахованих по ст.625 ЦК України.
Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 14.05.2026 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 годину 23.06.2026.
Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
23.06.2026 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги він визнає, просить проводити розгляд справи без його участі.
Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Встановлені судом обставини.
29.10.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 29.10.2025-100000241 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, а також підписано паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 3500 грн, строком на 140 днів з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за день користування кредитом та комісією – 20% від суми кредиту, яка дорівнює 700 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом 7910,06 %. Загальна вартість кредиту для споживача 7779,58 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 4279,58 грн. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 170000% річних (а.с.16-22). 
Позичальник пройшов ідентифікацію при поданні заявки на отримання кредиту через систему BankID (а.с. 30).
Перерахунок кредитних коштів у розмірі 3500 грн було здійснено на електронний платіжний засіб, вказаний відповідачем у заявці, що підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 15).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 12600 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3500 грн, заборгованості за процентами у розмірі 4900 грн, 700 грн залишок комісії, та 3500 грн заборгованості за процентами нарахованих за ст.625 ЦК України (а. с.28-29).
Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику та прийняв запропоновані умови.
При цьому позичальник при оформленні кредитного договору пройшов ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, тобто пройшов процедуру ідентифікації персональних даних через банк України, в якому він має відкритий рахунок та якому надав доступ до власних персональних даних на матеріальних носіях.
Позивачем підтверджено факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, сформованої сервісом онлайн-платежів іPay.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позивач просить також стягнути з відповідача на свою користь нараховані відсотки за ст. 625 ЦК України у розмірі 3500 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 3500 грн, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, до складу якої включено відсотки, нараховані за ст. 625 ЦК України, у розмірі 3500 грн. Наявність та деталізація вказаної суми підтверджується долученим до позову розрахунком заборгованості, де відповідні нарахування відображені в окремій графі (колонці). Пунктом 15 Кредитного договору також погоджено право кредитодавця на здійснення таких нарахувань, відповідно до ст. 625 ЦК України.
Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.
Таким чином, оскільки кредитний договір №29.10.2025-100000241 був укладений сторонами 29.10.2025 та діяв до 17.03.2026, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем відсотки у розмірі 3500 грн не можуть бути стягнуті із ОСОБА_1 , оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нараховані відсотки підлягають списанню позивачем.
На доводи позовної заяви про правомірне нарахування процентів за ст. 625 ЦК України, суд зауважує наступне.
Позивач помилково ототожнює природу інфляційних втрат і 3% річних (або іншого договірного розміру відсотків) із неустойкою (штрафом, пенею). Ці категорії є абсолютно різними за своєю правовою суттю напрямками цивільної відповідальності.
Неустойка (штраф, пеня) відповідно до ст. 549 ЦК України є способом забезпечення виконання зобов`язання та штрафною санкцією за його порушення.
Проценти та інфляційні втрати за ст. 625 ЦКУ є спеціальною мірою цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Вони виступають способом захисту майнового інтересу кредитора, що спрямований на компенсацію знецінення грошових коштів (унаслідок інфляційних процесів) та отримання гарантованої законом компенсації від боржника за користування утримуваними ним коштами.
Аналізуючи доводи позивача про правомірність стягнення відсотків за ст. 625 ЦК України в розмірі 3500 грн на підставі дозволу спеціального закону щодо неустойки, суд доходить висновку про їх повну безпідставність.
Спеціальний закон, що регулює нарахування штрафних санкцій, не регулює та не може відновлювати дію ст. 625 ЦК України, яка для позичальників за кредитними договорами не може бути застосована на період воєнного стану згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9100 грн.
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог – 1922,84 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст. 142 ЦПК України у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №29.10.2025-100000241 від 29.10.2025 у розмірі 9100 (дев`ять тисяч сто) гривень, а також сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 961 (дев`ятсот шістдесят одна) гривня 42 копійки.
Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833), сплачений ним судовий збір у розмірі 961 (дев`ятсот шістдесят одна) гривня 42 копійки на підставі платіжної інструкції №СЦ00103728 від 08.05.2026.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 23.06.2026.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя	  	В.  М.  Хомич