Справа № 167/192/26  Провадження №33/802/345/26 	Головуючий у 1 інстанції:Требик В. Б. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 березня 2026 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, 
Також стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 16 лютого 2026 року о 02:30 на 119 км автодороги М-19 у с. Козин Луцького району Волинської області керував автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 . з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР.
У поданій апеляційні скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що відсутній факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, а лише стояв на заправці із вимкненим двигуном. Зазначає, що відео, яке міститься у матеріалах справи є змонтованим, не містить повного відображення подій, у тому числі факту керування транспортним засобом, а використані як докази відеозаписи, зняті на особисті телефони працівників поліції. Заперечує наявність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також наявність самого стану алкогольного сп`яніння. Стверджує, що від проходження огляду він не відмовлявся, а працівники поліції не пропонували йому пройти огляд за допомогою алкотестера. Просить постанову судді скасувати та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримував апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №592492 від 16.02.2026 (а.с.3), довідкою Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП НП України від 16 лютого 2026 року згідно з якою  ОСОБА_1 видано посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.4),актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с.5), направленням від 16.02.2026 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 до КП “ВОПЛ м. Луцьк” не доставлявся (а.с.6), відеозаписами на DVD-R диску (а.с.9) та іншими матеріалами справи.
Із відеозаписів, які містяться у матеріалах справи, чітко вбачається, як автомобіль марки Renault Kangoo о 02 год. 30 хв. 50 с., в період дії комендантської години, здійснює рух у зустрічному до працівників поліції напрямку. Після здійснення працівниками поліції розвороту, вони продовжили рух за вищевказаним автомобілем, який зрештою звернув на територію АЗС. Із відеозапису вбачається, що номерний знак транспортного засобу Renault Kangoo не видно, підсвітка номерних знаків не працює. Після зупинки працівник поліції підійшов до водія та повідомив його про здійснення повної відеофіксації, попросив водія надати посвідчення водія, однак останній проігнорував вимогу та закрив вікно. Зрештою особу водія було встановлено, ним виявився ОСОБА_1 .. Під час спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці. На підставі вищевказаного, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 , у відповідь, почав нецензурно висловлюватися. Працівник поліції неодноразово, спокійним тоном, без тиску, пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 весь час відмовлявся, продовжував застосовувати нецензурну лексику та закривати вікно. Після чергової пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмови від такої пропозиції на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення п.2.5 ПДР України (а.с.9).
Перегляд відеозапису із відеореєстратора працівників поліції, на якому міститься безперервна відеофіксація руху автомобіля Renault Kangoo аж до повної зупинки, дає підстави беззаперечно стверджувати про те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом. 
При перегляді відеозапису із бодікамер працівників поліції прослуховується надходження працівникам поліції телефонного дзвінка на мобільний телефон та прохання здійснити запис місця події на власні пристрої. Мета здійснення такого відеозапису була інакшою, аніж використання його у якості доказу у справі, оскільки до матеріалів справи додано відеозапис саме із бодікамери працівника поліції, який безперервно та повно відображає подію адміністративного правопорушення і містить всі необхідні відомості (а.с.9).
У вищевказаному відеозаписі суд не вбачає наявності неправомірного втручання з метою фабрикування доказів у справі.
З огляду на вищевказане, доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а лише стояв на заправці, що відеозапис є змонтованим і в ньому використані записи із особистих телефонів працівників поліції, про відсутність підстав для проведення огляду, про те, що йому не пропонували пройти огляд за допомогою алкотестера, а від самого проходження від не відмовлявся є безпідставними і голослівними, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Щодо посилань апелянта на те, що йому не було роз`яснено права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, то вони повністю спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом ( а.с.9).
Отже, дії ОСОБА_1 були правильно кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.5 ПДР, тобто відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказує на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано належним чином.
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно із приписами якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що його доводи про відсутність стану алкогольного сп`яніння обґрунтовано не беруться до уваги, оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП саме за порушення п.2.5. ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не перебування у такому стані.
Щодо інших доводів ОСОБА_1 зазначених в апеляційній скарзі, то вони є безпідставними, були предметом розгляду суду першої інстанції і їм надана належна правова оцінка.
Отже, суд апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у частині встановлених обставин справи та вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного ст.266 КУпАП.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено й істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, як про це просить ОСОБА_1 у своїх апеляційних скаргах.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження в даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 березня 2026 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов