МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 р.  	№ 400/5435/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач) з позовом, яким просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 , нарахування та виплати щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року 4463,15 грн, щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 , нарахування та виплатити щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року 4463,15 грн., щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 01.03.2015 він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . В період служби військова частина не нараховувала і не виплачувала індексацію - різницю в період з 1 квітня 2018 року. Водночас, позивач вважає, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність. З огляду на абзац 4 пункту 5 Постанови КМ України №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в квітні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у квітні 2018 року. За розрахунком позивача така індексація складає 4463,15 грн на місяць. Позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою від 02.06.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу у 10 - денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 із зазначенням підстав для поновлення цього строку.
Ухвалою суду від 12.09.2025 року позовну заяву позивача в частині вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплатити щомісячну індексацію грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 року повернено позивачу.
Ухвалою суду від 12.09.2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.09.2025 зупинено провадження у справі 400/5435/25 до набрання законної сили рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/5439/25.
03.04.2026 надійшло клопотання відповідача про поновлення провадження у справі, оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/5439/25 набрало законної сили.
Ухвалою від 08.04.2025 суд поновив провадження у справі.
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві від 25.09.2025 зазначив, що позивач є військовослужбовцем офіцерського складу, і той факт, що протягом кількох років офіцер не звертав увагу на порушення його прав при виплаті щомісячного грошового забезпечення викликає обґрунтовану недовіру. Крім того, відповідачу взагалі не зрозуміла позиція позовних вимог в індексації-різниці в максимально можливому розмірі без підтвердження права на це, адже жодних розрахунків з урахуванням дійсного наявного грошового забезпечення Позивач не навів, і, при цьому, наведені рішень суду, в яких максимально детально розписано порядок розрахунку (що суперечить позиції Позивача) зі зменшеною сумою виплат. Військова частина НОМЕР_1 визнає право Позивача на отримання оспорюваного ним права на індексацію грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 19.07.2022 року та повністю заперечує щодо задоволення позовних вимог в прописаному Позивачем вигляді. Військова частина повністю не погоджується з сумою розрахунку, наданої Позивачем, та просить звернути увагу суду на факт зміни розміру грошового забезпечення (до розрахунку якого не входять складові грошового забезпечення, що мають разовий характер) колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 становить: у лютому 2018 року - 9597,01 грн., у березні 2018 (місяці підвищення доходу) - 10530,41 грн. Відповідно розмір підвищення грошового доходу становить 933,40 грн, що є підставою для зміни суми індексації-різниці. Дане свідчить про неправильність розрахунку Позивачем бажаної суми і некоректність подальших відповідно до неї розрахунків навіть згідно з доданими особисто Позивачем позицій Верховного Суду.
Також, від відповідача разом з клопотанням від 03.04.2026 про поновлення провадження у справі, надійшов розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.
Інших заяв по суті до суду не надходило.
Справу розглянуто в письмовому провадженні.
На підставі матеріалів справи суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач у спірний період (з 01.03.2018 по 19.07.2022) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що сторонами визнається в заявах по суті.
Також, відповідачем не заперечено, що в період з 01.03.2018 по 19.07.2022 індексація-різниця позивачу не виплачена.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 по справі № 400/5439/25, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2026, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено:
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період 01.02.2020 року по 19.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток за 2020, 2021, 2022, 2023 роки з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та додаткових видів грошового забезпечення, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення, за період з 01.02.2020 року по 19.05.2023 року а саме: грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток за 2020, 2021, 2022, 2023 роки з урахуванням розмірів посадового окладу, та додаткових видів грошового забезпечення визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021,01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати індексації-різниці, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір, суд враховує наступні норми права.
Положення статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачають, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078).
Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте, постановою Уряду від 09.12.2015 № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
Отже, з 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивач стверджує, що відповідач не нараховував та виплачував йому індексацію – різницю за період з 1 березня 2018 року.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для вірного вирішення справи, необхідно підтвердити чи спростувати доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року і що це право порушив відповідач.
Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року, після підвищення посадового окладу та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Згідно з наданою відповідачем інформацією про грошове забезпечення позивача йому нараховано у лютому 2018 року 9597,01 грн, у березні 10530,41 грн. Таким чином, розмір підвищення доходу позивача склав 933,40 грн (10530,41 грн – 9597,01 грн)
Сума можливої індексації складає 4463,15грн. Отже індексація різниця становить 3529,75 грн (4463,15 -933,40).
Що стосується періоду, за який має бути нарахована і виплачена індексація-різниця, суд зазначає таке.
Наведений у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 розрахунок індексації-різниці застосовується до підвищення доходу особи.
Суд звертає увагу, що згідно з п.5 Порядку № 1078 у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
Отже, враховуючи, що судом в справі № 400/5439/25 задоволено позовні вимоги про перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020, після здійснення такого перерахунку змінився розмір грошового забезпечення за рахунок підвищення посадового окладу, що безпосередньо випливає на розмір індексації грошового забезпечення.
Таким чином, позивач має право на індексацію різницю у зазначеному вище розмірі - 3529,75 грн за період з 01.03.2018 по січень 2020 року.
В подальшому відповідачем здійснено на виконання судового рішення у справі № 400/5439/25 грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 
За розрахунками відповідача, підвищення грошового забезпечення у січні 2020 року не перевищило 3529,75 грн, а відтак, позивач набув право на отримання індексації-різниці до наступного підвищення посадового окладу, яке відбулось 01.01.2021. Натомість підвищення у січні 2021 року склало 4914,09 грн, що є більшим, ніж 3529,75 грн.
Зазначені розрахунки відповідача позивачем не заперечені.
Отже, починаючи з січня 2021 року підстави для нарахування індексації-різниці відсутні.
Крім того, судом враховується, що згідно з розрахунком відповідача індексація-різниця за період з 01.03.2018 по 31.12.2020 вже нарахована.
Відтак, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виплатити щомісячну індексацію-різницю в розмірі 3529,75 грн за період з 01.03.2018 по 31.12.2020.
Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення інших судових витрат не надав, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 виплати щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2020 року в розмірі 3529,75 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 виплату щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року 3529,75 грн відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко