КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/767/2026
справа №754/12295/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гринчак О.І., повне судове рішення складено 18 березня 2025 року,
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У вересні 2024 року ПрАТ "АК "Київводоканал" звернулось до суду із позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та споживачем послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав.
Відповідно до статті 322 ЦК України та статті 17 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власник квартири зобов`язаний утримувати майно та своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Оскільки квартира була отримана у спадщину, згідно статті 1218 ЦК України до відповідачки перейшли всі майнові обов`язки спадкодавця, у тому числі щодо оплати комунальних послуг.
Зазначає, що виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є ПрАТ «АК «Київводоканал», а договір зі споживачем-фізичною особою є договором приєднання. 05 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» опубліковано публічний договір (оферту), до умов якого відповідачка приєдналася шляхом фактичного користування послугами та відсутності письмової відмови.
Надалі правове регулювання відносин здійснювалося Законом України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, яким передбачено укладення індивідуальних публічних договорів приєднання у разі неприйняття співвласниками рішення щодо моделі договірних відносин. Відповідний публічний індивідуальний договір ПрАТ «АК «Київводоканал» опубліковано 31 травня 2021 року, у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року він вважається укладеним.
Згідно з умовами договорів та статей 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний щомісячно та своєчасно оплачувати надані послуги, плату за абонентське обслуговування і внески за обслуговування вузлів комерційного обліку. 
Вказує, що відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, унаслідок чого за період з 01 грудня 2016 року по 30 червня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 3 573,64 грн, що включає 2 221,32 грн за послуги водопостачання і водовідведення, 34,79 грн внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку та 1 317,53 грн плати за абонентське обслуговування.
З посиланням на статтю 625 ЦК України вказує, що у зв`язку з простроченням оплати відповідачка повинна сплатити 3% річних у сумі 223,75 грн та інфляційні втрати у сумі 1 002,49 грн.
Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги 3 573,64 гривень, 3% річних у розмірі 223,75 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1 002,49 гривень.
Стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав розмірі 45,00 гривень.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 058,07 грн, 3% річних у розмірі 0,56 грн, інфляційні втрати у розмірі 2,61 грн, судовий збір 669,48 грн та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 9,95 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що борг за житлово-комунальні послуги, нарахований до смерті спадкодавця та до набуття відповідачкою права власності на квартиру, є боргом спадкодавця, а позивач у цих правовідносинах виступає кредитором спадкодавця. Для таких вимог застосовуються спеціальні преклюзивні строки, визначені статтею 1281 ЦК України, пропуск яких припиняє право кредитора на стягнення боргу. Оскільки відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину 10 лютого 2023 року, а позивач звернувся до суду лише у вересні 2024 року та не довів, що не знав і не міг знати про прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за період з 01 грудня 2016 року по 09 лютого 2023 року, а також відповідних 3% річних та інфляційних втрат за цей період.
Водночас суд встановив, що з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину відповідачка стала власницею квартири і, як наслідок, споживачкою житлово-комунальних послуг, незалежно від факту її реєстрації або проживання у квартирі, а тому зобов`язана належним чином оплачувати надані послуги.
Суд вказав, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачкою обов`язку з оплати послуг водопостачання та водовідведення у період з 10 лютого 2023 року по 30 червня 2024 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 1 058,07 грн, яка підлягає стягненню. Оскільки вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат була заявлена позивачем за весь період з грудня 2016 року, суд перерахував їх в межах допустимого періоду існування зобов`язання відповідачки як власниці квартири, у зв`язку з чим також частково задовольнив ці вимоги.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 2 515,57 грн, 3% річних у розмірі 223,19 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 000,14 грн, ПрАТ "АК "Київводоканал" подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду за захистом свого порушеного права як виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Водночас суд першої інстанції ухвалив рішення, яке не відновлює порушених прав позивача та суперечить нормам матеріального і процесуального права.
Зазначає, що часткова відмова у стягненні заборгованості за період з грудня 2016 року по лютий 2023 року є помилковою, оскільки порушує положення частини 5 статті 1268 ЦК України, згідно з якою незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 лютого 2023 року, однак суд дійшов хибного висновку про пропуск позивачем строку звернення до спадкоємиці та відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за період до видачі свідоцтва. Такий висновок суду першої інстанції не узгоджується зі статтями 1216, 1218, 1268, 1281, 1282, 1297, 1298 ЦК України, якими передбачено, що до спадкоємця переходять усі права та обов`язки спадкодавця з моменту відкриття спадщини, а відсутність реєстрації права власності чи свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його прав володіння і користування майном та обов`язку його утримувати.
Стверджує, що позивач дізнався про прийняття спадщини відповідачем 15 липня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та в межах шестимісячного строку, передбаченого пунктом 3 статті 1281 ЦК України, 29 серпня 2024 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Таким чином, зобов`язальні правовідносини щодо сплати житлово-комунальних послуг після смерті боржника трансформувалися у правовідносини між позивачем та спадкоємцем і підлягають вирішенню з урахуванням статті 1282 ЦК України.
Суд першої інстанції, не надавши належної оцінки доказам та неправильно застосувавши норми матеріального і процесуального права, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 2 515,57 грн, 3% річних у розмірі 223,19 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 000,14 грн скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.
5. Позиція учасників справи.
22 травня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ПрАТ "АК "Київводоканал", у яких вказує, що правовідносини, що виникли між позивачем та боржником, після його смерті та які стосуються сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позивачем та спадкоємцем і мають вирішуватись у порядку статті 1282 ЦК України.
В судовому засіданні представник позивача ПрАТ "Київводоканал" - Будовий К.О. підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомляла.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачки, яка не з`явились, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - Будового К.О., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що 05 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" №110(4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору, у разі відмови, така відмова має бути оформлена письмова та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення припинення надання цих послуг (а.с. 11).
Відповідно до пункту 1.1 договору ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
31 травня 2021 року на веб-сайті позивача опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (а.с. 12).
З даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №386880934 від 15 липня 2024 року убачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності з 10 лютого 2023 року належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-92 від 10 лютого 2023 року (а.с. 22-24).
Згідно даних інформації №118485389 від 05 вересня 2024 року про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи убачається, що задекларованим місцем проживання ОСОБА_1 з 15 вересня 2011 року по 22 лютого 2022 року було АДРЕСА_3 , гуртожиток (а.с. 33).
З 23 лютого 2022 року по теперішній час задекларованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_4 , що підтверджується даними інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №2266926 від 23 січня 2026 року.
Згідно даних довідки ПрАТ АК "Київводоканал" убачається, що ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем станом на 30 червня 2024 року у сумі 3 573,64 гривень, з якої заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення 2 221,32 гривень, внески за обслуговування вузла комерційного обліку 34,79 гривень та плата за абонентське обслуговування 1 317,53 гривень (а.с. 16).
Крім цього, матеріали справи містять детальний розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2016 року липень 2024 року (а.с.17-19).
Із наданого розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить 2 221,32 гривень, заборгованість із плати за абонентське обслуговування 1 317,53 гривень, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку 34,79 гривень (а.с.17-19)
Окрім цього, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України за період з грудня 2016 року по липень 2024 року позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 1 002,49 гривень та 3% річних у розмірі 1 317,53 гривень.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2026 року витребувано із Сьомої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, на підставі якої 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , видано свідоцтво про право на спадщину №2-92 від 10 лютого 2023 року.
Відповідно до даних заповіту від 19 березня 2010 року убачається, що ОСОБА_3 на випадок її смерті заповіла ОСОБА_1 , зокрема, квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 137).
З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 16 червня 2016 року убачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 116 зворот).
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 118-119).
25 липня 2017 року ОСОБА_2 до Сьомої київської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини, відповідно до якої остання приймає спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 (а.с. 115).
10 лютого 2023 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Левадній К.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 144).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов`язок відповідачки щодо оплати житлово-комунальних послуг як власника квартири виник лише з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину, а заборгованість, яка виникла до цього моменту, є виключно боргом спадкодавця, відтак підлягають застосуванню положення статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.
Таким чином, правове значення для виникнення у спадкоємця прав та обов`язків щодо спадкового майна має саме факт відкриття спадщини та її прийняття спадкоємцем, а не дата оформлення права на спадщину шляхом отримання відповідного свідоцтва.
Як установлено судом апеляційної інстанції, спадкодавиця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому саме з цієї дати відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_2 .
З матеріалів спадкової справи установлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши відповідну заяву до нотаріальної контори 25 липня 2017 року.
Отже, з моменту відкриття спадщини та її прийняття відповідачкою до неї перейшли права та обов`язки спадкодавця щодо спадкового майна, у тому числі обов`язок нести витрати з його утримання.
При цьому видача свідоцтва про право на спадщину 10 лютого 2023 року є документальним оформленням вже набутого спадкоємцем права, а не моментом виникнення такого права.
Вказане узгоджується із положеннями статті 1296 ЦК України, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину не створює право на спадщину, а лише посвідчує його. Відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця прав та обов`язків, які виникли внаслідок прийняття спадщини.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що після прийняття відповідачкою спадщини відбулася заміна боржника у відповідному зобов`язанні, оскільки права та обов`язки спадкодавця перейшли до спадкоємця у порядку спадкового правонаступництва.
Відтак, посилання суду першої інстанції на необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 1281 ЦК України є помилковим.
Зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг має триваючий характер та виникає у особи, яка є власником (користувачем) відповідного нерухомого майна та отримує відповідні послуги.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами у строки, встановлені договором або законом.
Отже, особа, яка прийняла спадщину, з моменту відкриття спадщини набуває не лише прав на майно, а й пов`язаних із ним обов`язків, зокрема щодо оплати послуг, які фактично надаються для утримання такого майна.
Як убачається з матеріалів справи, заборгованість позивачем заявлена за період з 01 грудня 2016 року, тобто після смерті спадкодавця та прийняття відповідачкою спадщини.
Отже, на момент виникнення спірної заборгованості відповідачка вже була особою, до якої перейшли права та обов`язки щодо квартири, а тому саме на неї покладається обов`язок з оплати послуг, які надавалися за цим об`єктом нерухомості.
Враховуючи наведене, колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про можливість стягнення заборгованості лише з 10 лютого 2023 року дати видачі свідоцтва про право на спадщину ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.
Сам по собі факт державної реєстрації права власності чи отримання свідоцтва про право на спадщину не визначає момент переходу прав та обов`язків спадкодавця до спадкоємця, оскільки такі права переходять з часу відкриття спадщини.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка з часу прийняття спадщини є належним боржником за зобов`язаннями щодо утримання спадкового майна, є обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.
Із наданого розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить 2 221,32 гривень, заборгованість із плати за абонентське обслуговування 1 317,53 гривень, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку 34,79 гривень.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів встановила, що заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2016 року по 09 лютого 2023 року підлягає стягненню з відповідачки, оскільки саме вона після прийняття спадщини набула статусу особи, яка має виконувати обов`язки власника квартири.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що нарахування інфляційних втрат на 3 % річних здійснено за період із грудня 2016 року по січень 2022 року.
Із складеного позивачем розрахунку заборгованості розмір інфляційних втрат становить 223,75 гривень, 3% річних становить 1 317,53 гривень.
Ураховуючи те, що відповідачка порушила строки виконання грошового зобов`язання із сплати комунальних послуг, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Установлено, що за подачу позову позивачем сплачено 3 028,00 гривень, що підтверджується даними платіжної інструкції №4392.
Згідно даних квитанції №U283-Z5F7-7TSE від 15 липня 2024 року убачається, що за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав позивачем сплачено 45,00 гривень.
Ураховуючи те, що вимоги позову задоволено із відповідачки на користь позивача на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, підлягають стягненню 3 028,00 гривень, а також на відшкодування витрат, пов`язаних з витребуванням доказів - 45,00 гривень.
Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За подачу апеляційної скарги скаржником сплачено 4 542,00 гривень судового збору, що підтверджується даними платіжної інструкції №№1251 від 27 березня 2025 року.
Ураховуючи те, що вимоги апеляційної задоволено, із відповідачки на користь скаржника на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню 4 542,00 гривень.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2016 року по 30 червня 2024 року у розмірі 3 573,64 гривень, 3% річних у розмірі 223,75 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1 002,49 гривень, а всього 4 799,88 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції, 3 073,00 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 4 542,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова