ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/166/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі: 
судді Шніт А.В. 
секретар судового засідання Толстокарова І.С.

за участю представників сторін:
від позивача: Безродний А.Ю. - ордер серія АІ №1994075 від 26.08.2025 (в режимі відеоконференції); 
від відповідача: Галагуз В.В. - ордер серія АМ №1139445 від 18.03.2026 (брав участь в судовому засіданні 28.05.2026);
від третьої особи: Радченко О.Ю. - ордер серія АМ №1205415 від 07.05.2026 (брала участь в судовому засіданні 27.05.2026); 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом "Моторного (транспортного) страхового бюро України" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володар"
за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 
про стягнення 320 000,00грн

Процесуальні дії по справі.
"Моторне (транспортне) страхове бюро України" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володар" про стягнення 320 000,00грн відшкодування шкоди в порядку регресу.
Ухвалою від 16.02.2026 позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу та строку їх усунення.
18.02.2026 за вх.№2101 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої долучено докази відправлення копій позовної заяви і доданих до неї документів на адресу відповідача (опис вкладення у цінний лист від 18.02.2026 та фіскальний чек від 18.02.2026).
Ухвалою від 23.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 19.03.2026 об 11:30.
Протокольною ухвалою від 19.03.2026 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 02.04.2026 о 14:00, в порядку ч.5 ст.183 ГПК України.
02.04.2026 за вх.№01-44/1388/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача від 02.04.2026 про витребування матеріалів кримінального провадження №12022111050003130 від 11.10.2022 з Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області для ознайомлення та використання в розгляді справи за позовом МТСБУ до ТОВ "Володар". В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається зокрема на те, що вказані матеріали кримінального провадження необхідні для встановлення можливої відсутності підстав задоволення позовних вимог, оскільки з постанови про закриття кримінального провадження неможливо встановити наявність чи відсутність умислу потерпілого щодо заподіяння шкоди.
Ухвалою від 02.04.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Володар" про витребування доказів (вх.№01-44/1388/26 від 02.04.2026); продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 16.04.2026 о 12:30.
16.04.2026 за вх.№01-44/1576/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача про залучення третьої особи (вих.№19 від 16.04.2026). Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ "Володар" на посаді водія, був учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_2 . Тому заявлені по даній справі позовні вимоги та прийняте рішення може безпосередньо вплинути на права ОСОБА_1 як особи, яка завдала шкоди та з якої може стягуватись в подальшому відшкодована шкода за рішенням суду.
Ухвалою від 16.04.2026 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ; відклав підготовче засідання на 07.05.2026 о 12:30.
Протокольною ухвалою від 07.05.2026 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 14.05.2026 о 14:15, в порядку ч.5 ст.183 ГПК України.
12.05.2026 за вх.№5832 до суду через систему "Електронний суд" від третьої особи надійшли письмові пояснення від 11.05.2026.
Ухвалою від 14.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/166/26 до судового розгляду по суті; судове засідання призначив на 27.05.2026 о 12:00.
В судовому засіданні 27.05.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Відповідач повноважного представника в судове засідання 27.05.2026 не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином шляхом надсилання ухвали суду від 14.05.2026 в електронні кабінети ТОВ "Володар" та його представника, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (а.с.170 на звороті, 171 на звороті) .
Представник третьої особи щодо вирішення спору поклалася на розсуд суду, при ухваленні рішення просила врахувати надані третьою особою пояснення.
У зв`язку з оголошенням під час судового засідання сигналу "Повітряна тривога", суд протокольною ухвалою від 27.05.2026 оголосив перерву в судовому засіданні до 28.05.2026 о 12:20.
27.05.2026 після закінчення судового засідання до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника відповідача за вх.№6498 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі.
28.05.2026 за вх.№6512/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника третьої особи про проведення судового засідання 28.05.2026 о 12:20 без її участі.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, тому справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.
В судовому засіданні 28.05.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позов обґрунтовано тим, що 10.10.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автопоїзду у складі сідлового тягача Scania R440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом Kogel Sn 24, номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки водія та перебував у трудових відносинах з ТОВ "Володар", якому на праві оренди належав вказаний транспортний засіб. В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер, а матір загиблого ОСОБА_3 набула право на отримання відшкодування. Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач повністю відшкодував потерпілій ( ОСОБА_3 ) шкоду в загальному розмірі 320 000,00грн, у зв`язку з чим у позивача виникло право на регресний позов до власника транспортного засобу.
Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
Третя особа у відповідності до наданих пояснень вказує, що станом на час ДТП, 10.10.2022, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді водія. ДТП сталося коли ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки, керував автопоїздом у складі сідлового тягача "SCANIAR440", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом "KOGEL SN 24", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який використовувався для здійснення господарської діяльності ТОВ "Володар" та належав на момент ДТП - ОСОБА_4 , тобто на час ДТП законним володільцем джерела підвищеної небезпеки було саме ТОВ "Володар".
Як наголошує третя особа, 29.12.2022 постановою Слідчого управління Головного управління поліції в Київській області закрито кримінальне провадження №12022111050003130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення. Відтак, за фактом ДТП, ОСОБА_1 ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягався. 
На думку третьої особи, позивачем не доведено наявності вини в діях водія автопоїзду, а відтак й обов`язку відповідача сплатити на користь позивача 320 000,00грн майнового відшкодування в порядку регресу. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Як вбачається із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження №12022111050003130, 10.10.2022 близько 17 год. 20 хв. на 51 км а/д Київ-Чоп сталася ДТП за участю автомобіля марки Сканія, р.н. НОМЕР_1 із причепом Когель, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює в ТОВ "Володар" водієм, який рухаючись в правій смузі для руху в бік м. Житомир, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в порушення ПДР України переїжджав смуги руху перпендикулярно руху автомобіля у невстановленому для цього місці, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП велосипедист помер (а.с.20).
З долученого до матеріалів позовної заяви свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).
Згідно довідки Макарівського відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок відкритих переломів кісток черепа (а.с.19).
11.11.2022 адвокат Грицан Роман Олексійович звернувся в інтересах ОСОБА_3 , яка є матір`ю потерпілого (вказане підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 07.08.1979 (а.с.17), до "Моторно (транспортного) страхового бюро України" із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.36).
Відповідно до означеної заяви, заявник просить виплатити страхове відшкодувати ОСОБА_3 : - на утримання в розмірі 241 200,00грн, оскільки остання є особою яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; - на поховання в розмірі 5 330,00грн (а.с.36-37).
30.03.2023 адвокат Грицан Роман Олексійович звернувся в інтересах ОСОБА_3 до "Моторно (транспортного) страхового бюро України" із заявою про виплату страхового відшкодування на встановлення пам`ятника в розмірі 78 800,00грн (а.с.38-39).
Наказом №3/2798 від 10.02.2023 "Моторне (транспортне) страхове бюро України" постановило сплатити заявнику відшкодування в розмірі 246 530,00грн. Означена виплата також підтверджується довідкою №1 від 09.02.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжною інструкцією №822855 від 13.02.2023 (а.с.53,55, 62).
В подальшому "Моторним (транспортним) страховим бюро України" постановлено сплатити потерпілому відшкодування в розмірі 73 470,00грн (наказ а.с.54). Вказана виплата також підтверджується довідкою №2 від 12.04.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжною інструкцією №920673 від 12.04.2023 (а.с.56, 63).
25.09.2024 Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 320 000,00грн шкоди в порядку регресу. Вказана сума є страховим відшкодуванням виплаченим ОСОБА_3 , в яке входять витрати на утримання, на поховання та встановлення надгробного пам`ятника.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.09.2025 у справі №296/8922/24 відмовлено в задоволенні вказаного позову оскільки ОСОБА_1 є неналежним відповідачем (а.с.28-34).
За наведених обставин позивач звернувся до суду з даним позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 320 000,00грн саме законним володільцем джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), яким на час ДТП було ТОВ "Володар".

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Стаття 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Порядок відшкодування шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою (ДТП) регулюється нормами ЦК України, Законом України "Про страхування" та спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (в редакції від 17.08.2022, чинній на дату ДТП).
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем у цій справі "Моторним (транспортним) страховим бюро України", яке визначає свій статус як страхова компанія, тобто є суб`єктом зі спеціальним статусом, заявлено позовну вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентними виплатами, здійсненими позивачем на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог п.21.1 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 (тут і надалі в редакції від 17.08.2022, чинній на дату ДТП) (далі - Закон № 1961-IV), на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Згідно з ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до пп. "а" п.41.1. ст.41 Закону № 1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Частиною 1 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Як встановлено Корольовським районним судом Житомирської області в рішенні від 11.09.2025 по справі №296/8922/24 (дата набрання законної сили 16.10.2025), на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 10.10.2022 транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №921/186/23, від 30.01.2024 у справі №916/542/18, від 30.04.2024 у справі №918/775/23.
Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиційного встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №910/8641/21, від 16.05.2023 у справі №910/17367/20.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що "Моторне (транспортне) страхове бюро України" здійснило виплату на корить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відшкодування загальному в розмірі 320 000,00грн, що підтверджується довідками №1 від 09.02.2023 та №2 від 12.04.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, платіжними інструкціями №822855 від 13.02.2023 та №920673 від 12.04.2023(а.с.55-56, 62-63).
Таким чином, позивач виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Положеннями п.1 ч.2, ч.3 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №3720-IX від 21.05.2024 (в редакції від 01.01.2026, чинній на момент подачі даного позову) (Закон №3720-IX), МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Вимога, передбачена частиною другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди потерпілій особі у ДТП саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до особи, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим, виникає право регресної вимоги до такої винної особи.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідно до ст.1191 ЦК України та п.1 ч.2 ст.37 Закону №3720-IX, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги на виплачену суму до винуватця заподіяної шкоди.
Як встановлено Корольовським районним судом Житомирської області в рішенні від 11.09.2025 по справі №296/8922/24 (дата набрання законної сили 16.10.2025), на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки водія та перебував у трудових стосунках з ТОВ "Володар". Автопоїзд у складі сідлового тягача Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Kogel Sn 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , перебував у володінні ТОВ "Володар" на підставі договору оренди.
У відповідності до ч.4 ст.75 ГПК України вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо встановлений порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена особою під час керування транспортним засобом щодо якого на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно з ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тлумачення ч.1 ст.1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 р. у справі №355/1394/16-ц.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП за участю водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.
Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги приписи ст.1172, 1187 ЦК України, суд дійшов висновку, що в даному випадку, особою, відповідальною за завдану шкоду, є саме відповідач, який на момент ДТП володів транспортним засобом на підставі договору оренди за відсутності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України).
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, не спростовані відповідачем під час розгляду справи, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат. 
Пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача. 

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд  
ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити. 

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Володар" (12101, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт Хорошів, вул. Руднівська, буд. 2; ідентифікаційний код 32897399)
на користь "Моторного (транспортного) страхового бюро України" (02653, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131):
- 320 000,00грн відшкодування шкоди в порядку регресу;
- 4 800,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.06.26 

Суддя Шніт А.В. 

Надіслати: 
1 - позивачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"
2 - відповідачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд" 
3,4 - представникам сторін в Електронні кабінети підсистеми "Електронний суд" 
5 - третій особі (рек. з повід.) (вул. Пушкінська, буд.59, м. Житомир, 10001, РНОКПП: 3396616051) та його представнику в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"