Справа № 490/1112/16-ц
н\п 2/490/2627/2021

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року            м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
за участі секретаря Шведюк Д.О.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Предместнікової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, третя особа ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», про визнання незаконним та скасування рішення-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2016 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування пунктів 26, 26.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовженням строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянами, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центральному району м. Миколаєва».
Рішенням Центрального районного суду від 01 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року, позов задоволено, визнано неправомірним та скасувано пункти 26, 26.4 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 12.11.2009 року №40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянами, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центральному району м. Миколаєва». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
За результатами касаційного провадження, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 травня 2017 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» задоволено частково. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року скасувано, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
У період з серпня 2016 року до лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 лютого 2021 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2026 року позов в частині позовних вимог ОСОБА_3 залишено без розгляду.
У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від представника відповідача Кравченка О.А. надійшла заява про розгляд справи без його участі, також зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає. 
Представник третьої особи Предместнікова Д.О. позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні та застосувати строки позовної давності.
Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
Рішенням Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 пункт 26 «Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка відведена рішенням міської ради від 13 березня 2008 року № 22/52 ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», у тому числі 1975 кв.м. відведені під будівництво, зарахувавши її до земель іншого призначення (відведені під будівництво), для розміщення автозаправного комплексу по просп. Героїв Сталінграду, у районі корпусу № 11» за пропозицією депутата міської ради ОСОБА_4 викладено в такій редакції: «26. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 1975 кв.м., за рахунок земельної ділянки, яка відведена рішенням міської ради від 13 березня 2008 року № 22/52 ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», у тому числі 1975 кв.м. відведені під будівництво, зарахувавши її до земель іншого призначення (відведені під будівництво – на період будівництва) та до земель комерційного використання після введення обєкта в експлуатацію, для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по просп. Героїв Сталінграду, у районі корпусу № 11. Земельна ділянка має обмеження у використанні згідно з КОООВЗД: 01 січня 2008 року «охоронна зона навколо інженерних комунікацій» на частину земельної ділянки площею 548 кв.м.; 01 червня 2002 року «обмеження для земель загального користування» на частину земельної ділянки земельної ділянки площею 465 кв.м.».
Пункт 26.4 рішення міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 26.4 «Передати товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» в оренду строком на 2 роки земельну ділянку площею 1975 кв.м. для розміщення автозаправного комплексу по просп. Героїв Сталінграду, у районі корпусу № 11, за умови проведення громадських слухань за пропозицією депутата міської ради ОСОБА_4 , викладено в такій редакції: «26.4 Передати товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд в оренду строком на 10 років (з них 2 роки –для будівництва, після введення в експлуатацію 8 років для обслуговування, земельну ділянку площею 1975 кв.м. для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по просп. Героїв Сталінграду, у районі корпусу № 11, за умови проведення громадських слухань».
Надалі 24 вересня 2011 року проведено громадські слухання з питання будівництва автозаправного комплексу за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складено протокол. За результатами громадських слухань узгоджено проект АЗК та доцільність його будівництва на АДРЕСА_1 . За проголосували одноголосно.
ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр - Буд» 05 жовтня 2012 року отримало дозвіл Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на виконання будівельних робіт № МК1 1512183513.
Відповідно до експертного звіту № 01/1155 (15-00049-12) щодо робочого проекту автозаправного комплексу з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів по АДРЕСА_1 проектна документація на будівництво означеного АЗК розроблена з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатації безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі по доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної та техногенної безпеки, енергозбереження та енергоефективності і може бути рекомендована до затвердження в установленому порядку з відповідними технічними показниками.
Додаток до експертного звіту № 01/1153 (15-00050-12) наведені основні зауваження під час проведення екпертизи в архітектурній частині, технологічної чатсини, конструктивної чатсини, санітарно-технічної частини, електротехнічної чатсини, пожежної та техногенної безпеки, санітарне та епідеміологічної безпеки, енергозбереження та енергоефективності, безпеки експлуатації безпеки експлуатації, охорони праці та захист від шуму.
Зокрема, зазначено, що не витримана відстань від АЗС до спортивного майданчика Винесення силового кабелю електропостачання виконане без збереження необхідних розривів від існуючого газопроводу низького тиску.
В матеріалах справи наявна копія містобудівного обґрунтування розміщення АКЗ по проспекту Героїв Сталінграду, біля корпусу 11.
Між Миколаївською міської радою та ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр - Буд» укладено договір оренди земельної ділянки від 14 серпня 2009 року, об`єктом якої є земельна ділянка 1975 кв.м. строк дії договору два роки.
ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр - Буд» отримало висновки про погодження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки в Управління культури Миколаївської обласної державної адміністрації, Державній санітарно-епідеміологічній службі, Державному управлінні охорони навколишнього середовища в Миколаївській області, Управлінні земельних ресурсів, Відділі охорони культурної спадщини тощо.
Надалі 11 лютого 2013 року громадська рада екологічної безпеки та благоустрою при Миколаївському міському голові протоколом № 2 вирішила звернутися з відкритим листом до Миколаївського міського голови та до депутатів Миколаївської міської ради з проханням зупинити дію рішення Миколаївської міської ради про виділення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 та на розі АДРЕСА_2 , а також по АДРЕСА_3 . 
Рішенням Миколаївської міської ради від 06 березня 2013 року № 26/2 скасовано, зокрема п.п. 26, 26,4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25. Однак, за результатами судового розгляду у справі № 915/1039/13 означене рішення Миколаївської міської ради було скасоване. Суди дійшли висновку, що рішення міської ради не можуть бути змінені або скасовані органом, який їх видав, після їх виконання, оскільки такі вичерпали свою дію. 
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке.
Відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Під час розгляду справи позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначили, що оскаржуваним рішенням відповідача порушено їх право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право користування природними об`єктами права власності народу відповідно до Конституції України. На їх думку оскаржуване рішення відповідачем прийнято з грубим порушенням вказаних прав та суперечить чинному законодавству.
В матеріалах справи наявна відповідь Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві Миколаївської області від 27 грудня 2007 року № 1536 вказано про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», розроблений Приватним підприємцем ОСОБА_5 погоджено та вважає за необхідне відвести земельну ділянку 0,1975 га (вулиць, набережних, площ – 0,1975 га), за рахунок земель міста не наданих для будівництва центру медико-фізкультурної реабілітації людей з обмеженими фізичними можливостями в районі корпусу 11 по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка має обмеження у використанні згідно класифікатора обмежень прав власності на землю та використання земельних ділянок: правові типу 1.1.- «зміна цільового використання».
Як слідує із матеріалів справи позов у цій справі позивачем подано 09 лютого 2016 року. Щодо строку позовної давності, то суд зазначає, що позивачі у 2013 році звернулися до суду з такими ж позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства, однак провадження у справі було закрито ухвалою Вищого адміністративного суду від 23 липня 2015 року 
Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (стаття 260 ЦК України).
Частина перша статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частина третя статті 267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 26 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
За такого, заявити клопотання про застосування строку позовної давності має право відповідач. Третя особа є учасником справи, однак не є стороною справи. Відтак, третя особа ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» не наділений правом заявляти клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.
Таких же висновків дійшов у Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №509/3589/16-ц.
Як слідує із матеріалів справи представник відповідача Миколаївська міська рада із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до суду не звертався, натоміть подав заяву з проханням справу розглядати без його участі та заяву про визнання позов від 28 березня 2016 року, а заявою від 04 вересня 2023 року представником відповідача повідомлено про невизнання позову без обґрунтування такої позиції.
Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для задоволення позову, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 50 Конституції України кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування на момент спірних правовідносин визначалися Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до статті 1 Закону № 280/97-ВР територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.
Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 280/97-ВР громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. 
Відповідно до статті 5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. 
Відповідно до статті 13 Закону № 280/97-ВР територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування. 
Пропозиції, які вносяться за результатами громадських слухань, підлягають обов`язковому розгляду органами місцевого самоврядування. Порядок організації громадських слухань визначається статутом територіальної громади (частина третя, четверта статті 13 Закону № 280/97-ВР).
Процедуру залучення громадськості, її представників (представника) до обговорення питань щодо прийняття рішень у сфері охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів, виконання яких може спричинити негативні наслідки для довкілля (далі - рішення) визначено Порядком залучення громадськості до обговорення питань щодо прийняття рішень, які можуть впливати на довкілля затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2011 року №771.
Пунктом 4 цього Порядку визначено, що громадське обговорення передбачає: інформування громадськості про початок розгляду проекту рішення та можливість узяти в ньому участь; забезпечення доступу громадськості до проекту рішення, документів, на підставі яких приймається таке рішення, та іншої необхідної інформації; надання можливості громадськості подавати пропозиції (зауваження) для врахування під час прийняття рішення (далі - пропозиції (зауваження), брати участь у громадських слуханнях та інших формах громадського обговорення; розгляд поданих пропозицій (зауважень); інформування громадськості про врахування чи відхилення поданих пропозицій (зауважень) із зазначенням підстави; забезпечення ознайомлення громадськості з прийнятим рішенням.
Організатором громадського обговорення може бути орган виконавчої влади, який приймає рішення, орган місцевого самоврядування або замовник проекту такого рішення. Врахування пропозицій (зауважень) громадськості забезпечує орган, який приймає рішення(пункт 5 Порядку). 
Відповідно до пункту 7 Порядку основними формами громадського обговорення є підготовка та подання пропозицій (зауважень), громадські слухання.
Під час підготовки до проведення громадського обговорення його організатор інформує громадськість про: замовника проекту рішення; орган, який приймає рішення; зміст проекту рішення та електронну адресу, за якою можна ознайомитися з повним текстом проекту рішення та документами, на підставі яких приймається рішення, і додатковою інформацією; процедуру прийняття рішення, зокрема час і місце проведення громадських слухань (якщо такі проводяться), уповноважену особу та електронну адресу, за якою можуть надсилатися пропозиції (зауваження), строки їх подання (пункт 8 Порядку.
Відповідно до пункту 9 Порядку повідомлення про громадське обговорення розміщується періодично до його завершення в засобах масової інформації або оприлюднюється у спосіб, що забезпечує його доведення до жителів відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Повідомлення про громадське обговорення та повний текст проекту рішення розміщуються на офіційному веб-сайті органу, який приймає рішення, на період до завершення громадського обговорення.
Пункту 11 Порядку визначає, що під час громадського обговорення можуть проводитися громадські слухання. 
Відповідно до пункту 12 Порядку місце та час проведення громадських слухань визначаються з урахуванням виду рішень та документації, що виноситься на обговорення, а також необхідності забезпечення можливості для участі всіх потенційних учасників. Організатор громадського обговорення призначає дату та місце проведення громадських слухань і забезпечує інформування громадськості шляхом оприлюднення не пізніше ніж за 15 днів до дня їх проведення відповідного повідомлення (оголошення) у друкованих засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті органу, який приймає рішення. Додатково повідомлення (оголошення) про проведення громадських слухань може надсилатися потенційним учасникам слухань з використанням засобів поштового та електронного зв`язку, розміщуватися у громадських місцях, інформаційних центрах та поширюватися через представницькі, консультативні та дорадчі органи. 
Організатор громадського обговорення забезпечує інформування громадськості про: замовника проекту рішення; короткий зміст проекту рішення; найменування органу, який приймає рішення, із зазначенням електронної адреси, за якою можна ознайомитися з повним текстом проекту рішення та документами, на підставі яких приймається рішення, і додатковою інформацією; час і місце проведення громадських слухань (пункт 13 Порядку).
Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача слідує, що його пунктами 26, 26.4 вирішено надати земельну ділянку ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» для будівництва АЗС для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по просп. Героїв Сталінграду, у районі корпусу № 11, за умови проведення громадських слухань. 
Зберігання нафтопродуктів на території АЗС безумовно може вплинути на довкілля, та життєдіяльність людини, тому під час ухвалення таких рішень мають бути проведені громадські слухання стосовно цього питання, результатами яких мали бути враховані під час ухвалення Миколаївською міською радою відповідного рішення.
Як свідчать матеріали справи, та не заперечуються сторонами та третьою особою, до ухвалення оскаржуваного рішення відповідача громадські слухання з означеного питання не проводилися. 
Суд відхиляє посилання третьої особи про те, що громадські слухання відбулися після винесення оскаржуваного рішення (а саме майже через два роки після винесення оскаржуваного рішення), оскільки результати таких громадських слухань апріорі не могли бути враховані під час винесення оскаржуваного рішення. 
Крім того, позивачі під час розгляду зазначила, що і до громадських слухань, проведених у 2011 році, ані вона, ані мешканці житлового будинку, розташованого у безпосередній близькості до місця можливого будівництва АЗС, запрошені не були та були позбавлені можливості висловити свої пропозиції щодо цього питання.
Також суд бере до уваги, що питання, викладені у пунктах 26, 26.4 оскаржуваного рішення внесені на засідання за пропозицією депутата міської ради ОСОБА_4 , доказів включення цього питання до порядку денного засідання Миколаївської міської ради суду не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час ухвалення оскаржуваного рішення в частині пунктів 26, 26.4 відповідач Миколаївська міська рада діяла не у спосіб визначений законодавством, що мало наслідком порушення права позивачів як членів територіальної громади м. Миколаєва на участь у місцевому самоврядуванні та на захист свого права на безпечне довкілля. Такі дії відповідача не відповідають приписам статті 19 Конституції України.
Крім того, як слідує із відповіді Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві Миколаївської області від 24 грудня 2007 року земельна ділянка загальною площею 0,1975 га (вулиць, набережних, площ – 0,1975 га) в районі корпусу АДРЕСА_1 віднесена до земель іншого призначення для будівництва центру медико-фізкультурної реабілітації людей з обмеженими фізичними можливостям та ця земельна ділянка має заборони, а саме заборона зміни цільового призначення.
Тоді як прийняттям оскаржуваного рішення (п.26, 26.4) змінено цільове призначення цієї земельної ділянки, оскільки вона відведена під будівництво та зарахована до земель іншого призначення, а саме комерційного використання після введення в експлуатацію, для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по просп. Героїв Сталінграду, у районі корпусу 11.
Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що п. 26, 26.4 оскаржуваного рішення Миколаївської міської ради є незаконними та підлягають скасуванню.
Наявні у справі експертні звіти, погодження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, видані різними установами, не спростовують таких висновків суду, оскільки як уже зазначено судом означена земельна ділянка має обмеження, а саме заборону зміни цільового призначення. 
Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи що відповідач позов не визнав, судові витрати покладаються на його рахунок. Отже з Миколаївської міської ради на користь позивачів слід стягнути по 275 грн 260 коп. на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Керуючись статтями 141, 158, 263-265, 273 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати пункти 26, 26.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовженням строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянами, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центральному району м. Миколаєва».
Стягнути з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 275 грн 60 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову до суду.
Стягнути з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 275 грн 60 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову до суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. 

Суддя Л.М. Шолох