Справа № 369/4888/26
Провадження № 2-а/369/189/26 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
07.05.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді: Дубас Т.В.,
при секретарі Рожковій О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення №7793/1 від 10.12.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.- скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
У обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що 08.12.2025 року відносно ОСОБА_1 працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №7793 від 08.12.2025 року, відповідно до якого: « ОСОБА_1 з 16.03.2025 по 15.03.2025 не уточнив власних облікових даних (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»)». Про що в своїх запереченнях у вказаному протоколі позивач зауважив, що строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчились.
Після складання протоколу було виписано повістку №159 від 08.12.2025 року з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема для складання постанови за результатом складеного протоколу, оскільки відділи ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділенні повноваженнями на складання та підпис відповідних постанов. 
На виконання вимог працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.12.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що міститься відмітка в повістці №159 від 08.12.2025 року для складання постанови.
У зв`язку з тим, що при собі не мав всіх необхідних документів та у зв`язку із значним завантаженням ІНФОРМАЦІЯ_2 складання постанови було відкладено на наступний день.
11.12.2025 року працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №7863 від 11.12.2025 року, зі змісту якого слідує, що: «Громадянин ОСОБА_2 вчинив наступні правопорушення: не своєчасно оновив військово-облікові дані в повному обсязі, звірено через РЕЗЕР+ - абзац 4 пункту 10 статті 1 глави 1 закону України "Про загальний військовий обов?язок і військову службу", пункт 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. N? 1487) та закон України Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів містить близько 38 опцій даних: сімейний стан, освіта, місце проживання, наявність дітей та інше.».
За результатом розгляду адміністративної справи 12.12.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення №7863 від 12.12.2025 року, відповідно до якої «Громадянин ОСОБА_1 , поданий в розшук за не своєчасно оновив військово-облікові дані - абзац 4 пункту 10 статті 1 глави 1 закону України "Про загальний військовий обов?язок і військову службу", пункт 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. N? 1487) та закон України Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів містить близько 38 опцій даних: сімейний стан, освіта, місце проживання, наявність дітей та інше.
Дані порушення є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п?ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Проте враховуючи той факт, що термін притягнення до адміністративної відповідальності сплив, згідно статті 38 КУпАП. ПОСТАНОВИВ: Закрити адміністративне провадження у справі відповідно до частив статті 247 КУПАП - за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.».
Між тим, не дивлячись на те що за інкриміноване адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП, що полягає у не своєчасному оновленні військово-облікові дані, було закрито адміністративне провадження, проте начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 виноситься паралельно друга постанова про накладення адміністративного стягнення №7793/1 від 10.12.2025 року, у мою відсутність, за тих самих обставин та підстав, що вказано у постанові по справі про адміністративне правопорушення статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення №7863 від 12.12.2025 року та адміністративне провадження у якій було закрито, а саме.
10.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення №7793/1 від 10.12.2025 року, відповідно до якої: «громадянин України ОСОБА_1 не уточнив вчасно облікових даних, чим порушив ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Правіла військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 1487 від 30.12.2022р. Визнати: ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАЛ, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп.».
Позивач стверджує, що військово-облікові данні було оновлено; він двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне і теж діяння; винесення оскаржуваної постанови відбулося за відсутності позивача та без належного його повідомлення, у зв`язку з чим останній не мав можливості з`явитись до РТЦК з об`єктивної причини; сплинув однорічний термін для притягнення до адміністративної відповідальності за несвоєчасне уточнення військово-облікових даних і провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2026 року у справі №369/4888/26, позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
24.03.2026 року за вх. №16205/26 від позивача ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 19.03.2026 року.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2026 року у справі №369/4888/26 відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11:30 год. 09.04.2026 року. Надано відповідачу строк на подання до суду відзиву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання, призначене на 11:30 год. 09.04.2026 року учасники провадження не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
При цьому, у суду відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання. Крім того, до суду не надійшов відзив на позовну заяву.
У зв`язку з чим, судовий розгляд у справі було відкладено до 11:00 год. 07.05.2026 року.
У судове засідання, учасники провадження знову не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі.
При цьому, від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява (вх. № 26767 від 07.05.2026 року) про розгляд справи за його відсутності, де останній вказав, що позов підтримує та просить суд задовольнити його.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Позивач, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, скористався наданим правом та заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Отже, підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 223 КАС України - відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. У зв`язку з тим, що позивач скористався наданим йому правом та подав до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, відповідач будь-яких заяв чи клопотань не подав, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи та здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Разом з тим, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано, а відтак, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до вимог ч. 6 ст.162 КАС України, в межах строку встановленого ч. 1 ст. 286 КАСК України.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер в Єдиному державному реєстрів призовників, військовозобов`язаних та резервістів: 090220241362628900007, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з мобільного застосунку «Резерв +».
Згідно з наявним в матеріалах справи витягом з мобільного застосунку «Резерв +» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи військовозобов`язаним останній раз уточнив свої військово-облікові дані 23.10.2025 року. Крім того, має відстрочку від мобілізації передбачену п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як батько, що виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.
При цьому, 08.12.2025 року відносно ОСОБА_1 офіцером групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення №7793 від 08.12.2025 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 з 16.03.2025 по 15.03.2025 не уточнив власних облікових даних (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією протоколу.
З даним правопорушенням позивач не погодився та вказав у ньому свої заперечення-пояснення, а саме в частині строків притягнення до адміністративної відповідальності, які станом на день складення протоколу закінчились, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пояснень і зауважень щодо змісту протоколу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
При цьому, за твердженнями позивача, розгляд справи за складеним протоколом про адміністративне правопорушення, 08.12.2025 року не відбувався, з підстав того, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженими особами на розгляд справ про адміністративне правопорушення щодо порушення правил військового обліку та складення постанов за результатами розгляду протоколу.
У зв`язку з чим, позивачу ОСОБА_1 було виписано повістку №159 від 08.12.2025 року з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 10.12.2025 року об 11:00 год., зокрема для уточнення своїх персональних даних та розгляду складеного відносно нього протоколу. На вимогу, якої ОСОБА_1 з`явився 10.12.2025 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повістки та відміткою про явку останнього за викликом. 
При цьому, як вбачається із тверджень позивача викладених у позовній заяві, того дня розгляд протоколу про адміністративне правопорушення не відбувся, у зв`язку з тим, що позивач при собі не мав всіх необхідних документів та із значним завантаженням ІНФОРМАЦІЯ_2 , розгляд протоколу було відкладено на наступний день.
Однак, під час явки позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 11.12.2025 року відносно нього було складено новий протокол про адміністративне правопорушення № 7863 від 11.12.2025 року, відповідно до якого громадянин ОСОБА_1 несвоєчасно оновив військово-облікові дані в повному обсязі, звірено через «Резерв +» – абз. 4 п. 10 ст. 1 глави 1 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487) та ЗУ «Про єдиний державний реєстр призовників військовозобов`язаних та резервістів», що містить 38 опцій даних: сімейний стан, освіта, місце проживання, наявність дітей та інше., чим вчинив порушення законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, що підтверджується копією даного протоколу наявного у матеріалах справи.
Того ж дня, 12.12.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за розглядом протоколу про адміністративне правопорушення № 7863 від 11.12.2025 року було складено постанову про закриття провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 №7863 від 12.12.2025 року, на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП, тобто за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності встановлених ст. 38 КУпАП, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією постанови.
Однак згодом, позивач ОСОБА_1 дізнався, що 10.12.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за розглядом протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2025 року було складено нову постанову про накладення адміністративного стягнення №7793/1 від 10.12.2025 року, відповідно до якої громадянин України ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме останній вчасно не уточнив облікових даних, чим порушив ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Правіла військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 1487 від 30.12.2022р. та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Копія даної постанови міститься у матеріалах справи.
При цьому, як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 , при складенні постанови №7793/1 від 10.12.2025 року про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу присутній не був та отримав її лише 12.03.2026 року, що підтверджується його особистою відміткою та підписом у постанові, копія якої міститься у матеріалах справи.
У зв`язку з чим вважає дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 протиправними, а постанову №7793/1 від 10.12.2025 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
При цьому, будь-яких пояснень, заперечень чи доказів на спростування доводів позивача ОСОБА_1 представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , до суду не надано.
Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч. 1ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно із ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 210 КУпАП). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210 КУпАП). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210 КУпАП).
Частинами першою – третьою ст.7 КУпАП, визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до частини першої ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 цього Закону, військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Положеннями п. 1 ч. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18 травня 2024 року, визначено, що під час діїУказу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України", Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).Останній день вказаного 60-денного строку для уточнення облікових даних припадав на 16.07.2024 року.
Згідно вимогами абз. 7 ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих, що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024р. по 16.07.2024р. (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022р., громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
З матеріалів справи, яка розглядається, судом наразі встановити даних щодо оновлення позивачем своїх облікових даних після набрання чинності Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», у період з 18.05.2024р. по 16.07.2024 через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, не вдається за можливе, оскільки позивачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження чи спростування даної інформації. У свою чергу відповідачем до суду також не надано такої інформації. У досліджених судом постановах відсутні посилання на докази досліджені уповноваженими на те особами під час складення постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, зі змісту позову та доданих до нього доказів вбачається, що позивач не заперечує факту неуточнення ним своїх облікових даних протягом встановленого терміну, та підтверджує, що оновив їх 23.10.2025 року під час оформлення відстрочки від призову, а з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 08.12.2025 року.
Тобто з наведеного слідує, що позивач ОСОБА_1 порушив приписи абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду.
Однак, положеннями частини 1 статті 38 КУпАП, визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями210,210-1цьогоКодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Поняття триваючого правопорушення роз`яснено листами Міністерства юстиції України № 22-34-1465 від 01.12.2003р., № 22-14-493 від 17.07.2007. Згідно вказаних листів триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його неповністю або неналежним чином. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винна особа безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Отже, неуточнення військовозобов`язаним своїх облікових даних є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
Як убачається із матеріалів справи та норм чинного законодавства, позивач мав уточнити дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно.
При цьому, вказівка у протоколі про адміністративне правопорушення №7793 від 08.12.2025 року, викладена офіцером групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_4 , на не уточнення вчасно ОСОБА_1 облікових даних, саме у період з 16.03.2025 по 15.03.2025, залишається суду незрозумілою.
Тож, згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду, днем вчинення правопорушення слід вважати 17 липня 2024 року.
Тож, оновлення даних в будь-який інший день після 17.07.2024 утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У свою чергу, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП постановою № 7793/1 від 10.12.2025, тобто після закінчення строку один рік з дня вчинення правопорушення (17.07.2024).
Таким чином, оскаржувана постанова від № 7793/1 від 10.12.2025 прийнята відповідачем поза межами строків, встановлених частиною 7 статті 38 КУпАП.
Будь-яких доказів на спростування цих обставин відповідачем до суду не надано.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що уповноважена особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, з огляду на дату Постанови № 7793/1 (10.12.2025), зважаючи на імперативність пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у взаємозв`язку із ч. 7 ст. 38 КУпАП, відповідач мав або не розпочинати, або закрити розпочате провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно із ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, та не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З наведеної норми слідує, що під час прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
З огляду на означене суд відзначає, що відповідач не виконав обов`язок доказування, який на нього покладено згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України та відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.
На обов`язок доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 у справі № 537/4012/16-а, від 08.11.2018 у справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 у справі № 524/7184/16-а.
За таких обставин суд вважає, що наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, відповідно, правомірність спірної постанови відповідачем не доведена.
Також суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не забезпечено дотримання прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому, з огляду на наведене вище суд не вважає за необхідне досліджувати та обґрунтовувати інші підстави для скасування спірної постанови, наведені позивачем у позовній заяві.
Отже, в межах розгляду цієї справи за результатами перевірки рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП суд встановив необґрунтованість та неправомірність такого рішення.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналізуючи всі доводи позовної заяви, суд також бере до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи усе викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання спірної постанови протиправною та її скасування із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Відтак, позов у цій справі підлягає задоволенню повністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з цим позовом позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 532,48 грн.
Зважаючи на результат розгляду справи, витрати в розмірі 532,48 грн підлягають стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Зважаючи на все вищевикладене, керуючись ст. 3, 9, 19, 20, 72-77, 139, 241-247, 250, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №7793/1 від 10.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн., а провадження у справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві гривні) гривень 48 (сорок вісім) копійок.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 19.06.2026.

Інформація про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 .

Суддя         Тетяна ДУБАС