РІШЕННЯ
Іменем України

04 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/240/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу 

за позовом: Приватного підприємства “Хімелектробуд”
18028, м. Черкаси, проспект Хіміків, 91; код ЄДРПОУ 31701269
до відповідача: Приватного підприємства “Сівер-Кабель”
14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 4, оф. 18; код ЄДРПОУ 41742034
предмет спору: про стягнення 192 072,63 грн

без виклику учасників справи 

Дії суду щодо розгляду справи. Позиції сторін
Приватним підприємством «Хімелектробуд» подано позов до Приватного підприємства «Сівер-Кабель» про стягнення 192 072,63 грн, з яких: 170 313,14 грн боргу, 1651,80 грн 3% річних, 16 854,00 грн пені, 3253,69 грн інфляційного збільшення.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору підряду №45/25 від 04.08.2025 в частині своєчасної та повної оплати виконаних робіт.
Ухвалою суду від 30.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення їм строків для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до їх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Граничним строком на подання відзиву в даній справі є 16.04.2026. Проте відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву у встановлений судом строк не надав.
Згідно частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило. 
Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України. 
Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Обставини справи встановлені судом. 
04.08.2025 між Приватним підприємством «СІВЕР-КАБЕЛЬ» (Замовник) та Приватним підприємством «ХІМЕЛЕКТРОБУД» (Підрядник) був укладений Договір підряду №45/25 від 04.08.2025 (далі – Договір). 
Відповідно до п.1.1. Договору Підрядник зобов`язувався своїми силами і засобами, на власний ризик виконати і здати Замовникові об`єкт «Електромонтажні роботи з прокладення кабельних ліній мереж освітлення та розеточних мереж у побутових приміщеннях», відповідно до договірної ціни й в обумовлений цим Договором строк, а Замовник зобов`язувався надати Підрядникові фронт робіт, забезпечити своєчасне їх функціонування, прийняти роботи і повністю сплатити вартість виконаних робіт і використаних матеріалів.
Згідно з п. 2.2. Договору строк виконання робіт з 11.08.2025 по 20.12.2025.
Відповідно до п. 3.1. Договору ціна Договору визначається Договірною ціною (Додаток 1) що є невід`ємним додатком до Договору і становить 243 585,60 грн, в тому числі ПДВ 40 597,60 грн.
Згідно п. 3.2. Договору Оплата робіт проводиться у такому порядку: 30% аванс на придбання матеріалів та виплату заробітної плати від Договірної ціни; остаточний розрахунок 70 % від Договірної ціни проводиться протягом 10 банківських днів з моменту підписання відповідного акту виконаних робіт.
Відповідно до п. 8.3. Договору у випадку порушення Замовником строку оплати виконаних Підрядником робіт, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочки оплати, але не більше 0,1 % від суми договору.
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2025.
Відповідно до акту виконаних робіт від 04.11.2025, який був підписаний Замовником без зауважень до виконаних робіт, вартість виконаних робіт склала 246 313,14 грн.
На виконання п. 3.2. Договору Замовником було сплачено лише 05.09.2025 50 000,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 551 та 09.10.2025 26 000,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 600.
Заборгованість відповідача за Договором з врахуванням авансового платежу становить 170 313,14 грн.
Не виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати виконаних робіт стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. 
Оцінка аргументів та нормативно–правове обґрунтування. Висновки суду.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. 
Зі змістом частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом встановлено, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного Договору підряду № 45/25 від 04.08.2025. Даний договір виходячи з його умов, є договором підряду.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором належним чином та виконав передбачені Договором роботи в повному обсязі, про що свідчить підписаний сторонами 04.11.2025 акт виконаних робіт за листопад 2025 року на суму 246 313,14 грн.
Відповідач оплату за виконані відповідачем роботи в повному обсязі не здійснив, сплативши лише 76 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №2170 від 20.11.2023, №2334 від 08.12.2023 та №2524 від 21.12.2023.
Заборгованість відповідача становить 170 313,14 грн.
Станом на день ухвалення рішення судом відповідачем не спростовано доводів позивача, не надано належних доказів на підтвердження сплати заборгованості в 170 313,14 грн, а тому вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Пунктом 8.3. Договору сторони погодили, що у випадку порушення Замовником строку оплати виконаних Підрядником робіт, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочки оплати, але не більше 0,1 % від суми договору.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування (утримання) ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.
З посиланням на п. 8.3 Договору та приписи ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 16 854,00 грн пені за період з 19.11.2025 по 16.03.2026, 3253,69 грн інфляційних втрат за грудень 2025 рік – лютий 2026 рік та 1651,80 грн 3% річних за період з 19.11.2025 по 16.03.2026. 
Перевіривши розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 57 812,35 грн пені, 8836,65 грн інфляційних втрат та 5622,65 грн 3% річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному розмірі. 
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення вимог позивача у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Приватного підприємства «СІВЕР-КАБЕЛЬ» (код ЄДРПОУ 41742034, адреса м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 4, оф.18, р/р № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478) на користь Приватного підприємства «ХІМЕЛЕКТРОБУД» (код ЄДРПОУ 31701269, м. Черкаси, проспект Хіміків, 91, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк») 170 313,14 грн боргу, 1651,80 грн 3% річних, 16 854,00 грн пені, 3253,69 грн інфляційного збільшення та 2662,40 грн судового збору.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. 
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України. 

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В.В. Моцьор