Справа № 449/1441/25 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"16" червня 2026 р.          м. Перемишляни
Перемишлянський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого судді: Гуняк О.Я.,
секретаря: Тивонюка С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат, -

ВСТАНОВИВ:

представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти у розмірі понесених витрат, а саме - 225 630 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15 лютого 2025 року об 05 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 , у с. Кимир Львівської області, допустив виїзд за межі проїзної частини дороги з подальшим наїздом на перешкоду. Зазначає, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Стверджує, що на дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що вина Відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 30.05.2025 р. по справі № 449/473/25. Звертає увагу, що 26 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР АВТОПЛАТ ПОЛІС» в інтересах ОСОБА_3 , матері загиблого ОСОБА_2 , за її довіреністю звернулося до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та витрат, пов`язаних з похованням в сумі 25 630 грн. 00 коп.. Також 21 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР АВТОПЛАТ ПОЛІС» в інтересах ОСОБА_4 , батька загиблого ОСОБА_2 , звернулося до МТСБУ з заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. Наголошує, що зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Зазначає, що МТСБУ 04 березня 2025 року здійснило виплату ОСОБА_3 , матері загиблого ОСОБА_2 , відшкодування моральної шкоди та витрат, пов`язаних з похованням в загальному розмірі 125 630 грн. 00 коп. Звертає увагу, що крім цього, 16 травня 2025 року МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_4 , батьку загиблого ОСОБА_2 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. 00 коп. Стверджує, щоМТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте від останнього надійшла заява, в якій представник позивача - Тодавчич С.М., просить розглядати справу за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує повністю. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, тому, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 4ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 30.05.2025 р., ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України й призначено йому покарання: за ч.4 ст.286-1 КК України у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 /два/ роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у виді 8 /вісім / років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_1 покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 05.06.2024року за ч.4 ст.185 КК України, і остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у виді 9 /дев`ять/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.09.2003 р., батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 02.08.2022 р., між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зареєстровано шлюб - 02.08.2022 р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « ОСОБА_7 ».
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 18.02.2025 р., ОСОБА_2 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 26.02.2025 р., представник - ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування для матері потерпілого - ОСОБА_3 , моральна шкода - 100 000 грн, витрати на поховання - 25630 грн.
Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 31.03.2025 р., представник - ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування для батька потерпілого - ОСОБА_4 , моральна шкода - 100 000 грн.
Відповідно до товарного чеку №2 від 15.02.2025 р., сума витрат на поховання становить - 25630 грн.
Згідно Платіжної інструкції № 15269 від 16.05.2025 р., МТСБУ перерахувало ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі - 100 000 грн.
Відповідно до Платіжної інструкції № 5465 від 04.03.2025 р., МТСБУ перерахувало ТОВ "ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС" грошові кошти в сумі - 125 630 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.2 ст.1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).
Згідно ч. 3 ст. 25 Закону, страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах. 
Частиною 4 статті 25 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 р. № 3720 IX, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. 
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові № 910/17324/19 від 12.10.2021 зазначає, що суб`єкт, до якого МТСБУ може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-ІУ, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІУ), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-ІУ до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності.
МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином суду доведено, що відшкодування МТСБУ проведено у відповідності до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ відшкодовано майнову шкоду потерпілим, яка і підлягає стягненню з відповідача, в порядку регресу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, суму понесених витрат в розмірі - 225 630 (двісті двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, судовий збір у розмірі - 2707 (дві тисячі сімсот сім) грн, 56 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: 
Моторне (транспортне) страхове бюро України, код ЄДРПОУ - 21647131, що знаходиться за адресою: б-р. Русанівський, 8, м.Київ, 02653.
Відповідач: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          Гуняк О.Я.