Справа №369/22188/25 Суддя в суді першої інст. - Куценко М.О.
Провадження № 33/824/2194/2026  Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю особи,
яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин. 
11.11.2025 о 17:25 год. по вул. Крушельницької в с. Нове, Фастівського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Puma» державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.
Вважає, що постанова ухвалена без повного та всебічного дослідження обставин справи, без належної правової оцінки, допустимості й належності доказів, а також із порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо наявності у нього ознак сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. 

Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. 

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510148 від 11.11.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2025 року; копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.11.2025 року; дисками з відеозаписами обставин.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов'язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 беззастережно мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке прямо передбачено п. 2.5 ПДРУкраїни та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».
Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та порушення п.2.5 ПДР України. 
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо наявності у нього ознак сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.
Згідно дослідженому відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівниками патрульної поліції зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування працівником поліції з ОСОБА_1 , у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах з порожнини рота. Після чого працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням технічного приладу «Drager» або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. В подальшому відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлено з його правами та обов`язками.
Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №510148 від 11.11.2025, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Крім того, зазначений протокол, який складено відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Зокрема, у протоколі зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, роз`яснено водію його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, засвідчено підпис ОСОБА_1 (зі змістом ознайомлений, копію отримав) та підпис працівника поліції.
Аналізуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина особи підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які були повно та всебічно досліджені судом першої інстанції та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Крім того, апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. 
Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига