ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 01 травня 2026 року 	Справа № 903/1148/25 	
Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу 
за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області, Луцької міської ради 
до Комунального підприємства “Луцькводоканал”
про стягнення 8 290 120,28 грн,
за участю представників:
від позивача-1:Державної екологічної інспекції у Волинській області: Дригуля Т.П. – діє в порядку самопредставництва,
від позивача-2: Луцької міської ради: н/з,
від відповідача: Мартинюк С.І. – адвокат (ордер серія АС №1174141 від 11.02.2026),
в судовому засіданні взяла участь Іванісік Т.С. – прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №082797 від 06.10.2026),
в с т а н о в и в:
16.12.2025 заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області, Луцької міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з КП “Луцькводоканал” на користь держави 8290120,28 грн збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. Також прокурор просить стягнути з відповідача 99418, 44 грн. витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 19.12.2025 (суддя Слободян О.Г.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14 січня 2026 року; встановлено прокурору та позивачам строк в 5 днів з дня отримання відзиву, для подання відповіді на відзив (за наявності), із урахуванням вимог ст.166 ГПК України; встановлено відповідачу строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов, із урахуванням вимог ст.165 ГПК України. 
06.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.
12.01.2026 через систему «Електронний суд» від заступника керівника Волинської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор просить відхилити викладені у відзиві доводи відповідача. 
На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Волинської області від 12.01.2026 № 01-4/1 згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 справу № 903/1148/25 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Волинської області розподілено судді Якушевій І.О.
Ухвалою суду від 13.01.2026 справу № 903/1148/25 прийнято до провадження зі стадії підготовчого провадження; постановлено повідомити учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 11.02.2026.
13.01.2026 12.01.2026 через систему «Електронний суд» від позивача-1- Державної екологічної інспекції у Волинській області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач-1 просить відхилити викладені у відзиви доводи відповідача, а позов задовольнити.
16.01.2026 сформовано в системі Електронний суд», а 19.01.2026 зареєстровано в Господарському суді Волинської області заперечення відповідача на відповідь на відзив заступник керівника Волинської окружної прокуратури, в яких відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з позивача судові витрати.
11.02.2026 в судове засідання представник позивача-2 - Луцької міської ради не з`явився.
11.02.2026 в судовому засіданні представник відповідача заявив, що підготовче судове засідання не може проводитись за відсутності представника позивача-2 - Луцької міської ради.
Суд відхиляє доводи представника відповідача, оскільки представник відповідача не навів переконливих аргументів на обгрунтування обов`язкової участі позивача-2 - Луцької міської ради у підготовчому судовому засіданні, позивач-2 належним чином був повідомлений про судовий розгляд.
Як передбачено п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.
Таким чином, брати участь у судових засіданнях – це право учасника справи, а явка представника позивача-2 в судове засідання 11.09.2026 не визнавалась обов`язковою.
11.02.2026 в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про приєднання доказів, в якому просив приєднати до матеріалів справи загальнодоступну інформацію, розміщену на сайті газети «Волинь» щодо погоди станом на 25.06.2020 у м. Луцьку, Волинської області. Представник відповідача пояснив, що цей доказ подається 11.02.2026 тому, що між відповідачем і представником – адвокатом Мартинюком С.І. договір про надання правової допомоги було підписано лише 10.02.2026. 
11.02.2026 в судовому засіданні прокурор та представник позивача-1 заперечили проти задоволення клопотання представника відповідача про приєднання доказів.
Щодо клопотання представника відповідача про приєднання доказів.
За змістом ст.ст.161, 168 ГПК України заявами по суті справи є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Як передбачено ст.ст. 169, 170 ГПК України заявами з процесуальних питань є заяви, клопотання і заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідач подав до суду відзив на позов 06.01.2026. До відзиву відповідач подав додатки (8 позицій).
За змістом ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Доказ: інформація, розміщена на сайті газети «Волинь» щодо погоди на 25.06.2020 у м. Луцьку Волинської області, не приймається судом до розгляду, оскільки відповідач поважних причин, які перешкоджали йому подати доказ разом із відзивом, не навів, клопотання про поновлення строку не заявляв.
Укладення договору про надання правової допомоги зі ще одним адвокатом не є поважною причиною пропуску строку, оскільки відзив подавався представником відповідача – адвокатом Книш С.В., тобто відповідачу станом на час подачі відзиву вже надавалась професійна правнича допомога.
Частина 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України не передбачає повернення доказів у разі їх неприйняття судом, а тому інформацію, розміщену на сайті газети «Волинь» щодо погоди станом на 25.06.2020 у м. Луцьку, Волинської області, яка додана до клопотання, приєднується судом до матеріалів справи, але не приймається судом до розгляду як доказ по справі.
Також 11.02.2026 в судовому засіданні прокурор, представники позивача та відповідача висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 11.02.2026 було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 11 березня 2026 року.
У судових засіданнях оголошувались перерви з 11.03.2026 до 18.03.2026, з 18.03.2026 до 26.03.2026, з 26.03.2026 до 01.04.2026, з 01.04.2026 до 15.04.2026, з 15.04.2026 до 24.04.2026, з 24.04.2026 до 27.04.2026.
З метою належного повідомлення позивача-2 – Луцької міської ради про судовий розгляд справи в судовому засідання було оголошено перерву до 01.05.2026.
Позивача-2 – Луцьку міську раду було повідомлено про оголошену перерву шляхом надіслання ухвали-повідомлення на підставі ст.120 ГПК України.
Позивач-2 – Луцька міська рада повноважного представника у судове засідання не направила.
10.03.2026 позивач-2 Луцька міська рада надіслала заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності представника.
У зв`язку з належним повідомленням позивача -2 Луцької міської ради про судовий розгляд, а також враховуючи її клопотання, справу розглянуто за відсутності представника позивача-2.
Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції кожен має право, зокрема, на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Така гарантія статті 6 Конвенції передбачена і у відповідних процесуальних законах. Розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України). Порушення зазначеного принципу може негативно впливати на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: у рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» він роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Справу №903/1148/25 розглянуто у розумні строки, що був об`єктивно необхідним для її розгляду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. 
У процесі розгляду справи встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань комунальне підприємство «Луцькводоканал» зареєстроване 28.05.1992 виконавчим комітетом Луцької міської ради, код ЄДРПОУ 03339489.
Видами діяльності комунального підприємства «Луцькводоканал» є: 36.00. Забір, очищення та постачання води (основний), 43.21. Електромонтажні роботи, 43.22. Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 52.21. Допоміжне обслуговування наземного транспорту, 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування у цих сферах, 37.00. Каналізація, відведення і очищення стічних вод, 38.21. Оброблення та видалення безпечних відходів, 41.20. Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Відповідно до статуту комунального підприємства «Луцькводоканал» у новій редакції, затвердженого рішенням Луцької міської ради від 27.11.2019 №66/70, засновником (власником) підприємства є територіальна громада Луцька в особі Луцької міської ради Волинської області.
Відповідно до п.п.2.1.1. п.2.1. Статуту головною метою підприємства є проведення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів послугами водопостачання та водовідведення, а також господарська діяльність для досягнення економічних і соціальних результатів з метою отримання прибутку.
Здійснюючи господарську діяльність, КП «Луцькводоканал» користувалось дозволом на спеціальне водокористування № 68/ВЛ/49д-18 від 26.01.2018, термін дії з 01.01.2018 до 25.01.2021, який був чинним у період часу з 25.05.2020 до 03.07.2020.
Вказаним дозволом затверджено ліміти скидання забруднюючих речовин (ГДС) та фактичні скиди речовин із зворотними (стічними) водами у поверхневі водні об`єкти, окремо для випуску №2 р. Стир/295 (294,95) км для завислих речовин. 
Умовами спеціального водокористування передбачено дотримання вимог водного законодавства, зокрема, вимог статті 44 Водного кодексу, санітарно-технічних норм з утримання експлуатаційної водозабірної споруди та водонесучих комунікацій.
У період часу з 25.05.2020 до 03.07.2020 було допущено порушення правил охорони вод (водних об`єктів) та не забезпечено надійної роботи насосних станцій каналізації на КП «Луцькводоканал», ритмічної, безперебійної і якісної очистки стічних вод, що поступають на каналізаційно-очисні споруди, очистки стічних вод по якості ГДС, що призвело до скиду 1520954 м.куб. недостатньо очищених стічних вод з перевищенням встановлених нормативів амоній-іону, завислих речовин та інших забруднюючих речовин, з очисних споруд КП «Луцьководоканал» та потрапляння понаднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами КП «Луцьководоканал» з очисних споруд (випуск №2) міста Луцьк у річку Стир, між селом Липляни Ківерцівського району (наразі - Луцького району) та селом Княгининок, Луцького району.
Відповідно до проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Волинській області розрахунку розмір збитків заподіяних державі внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами КП «Луцькводоканал» з очисних споруд (випуску №2) м. Луцьк в р. Стир за період з 27.05.2020 по 03.07.2020 становить 95690,63 грн. 
Вказані збитки КП «Луцькводоканал» сплатило 30.11.2020 на суму 30000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №18932) та 11.02.2021 на суму 65590,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням №19881.
Крім цього, внаслідок скиду недостатньо очищених стічних вод з перевищенням встановлених нормативів амоній-іону, заліза та завислих речовин, з очисних споруд КП «Луцьководоканал» та потрапляння понаднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами КП «Луцьководоканал» з очисних споруд (випуск №2) міста Луцьк у річку Стир, між селом Липляни Ківерцівського району (нині - Луцького району) та селом Княгининок, Луцького району 25.06.2020 зафіксовано факт забруднення води, що призвело до загибелі риби.
Іхтіопатологічним розтином, проведеним спеціалістами ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області, виявлено патологічні зміни у зябрах снулої риби - зябра блідого забарвлення, місцями з нашаруванням на зябрових пелюстках густого слизу брудно-сірого кольору. Збудників екто- та ендопаразитів риби не виявлено.
Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 15.08.2024 №21243/23-63 скиди недостатньо очищених стічних вод з очисних споруд КП «Луцьководоканал» через випуск №2 у р. Стир, в яких містяться завислі речовини (мул та слиз, які могли спричинити загибель риби у зв`язку із механічною закупоркою дихальних шляхів (зябр) риби), є причиною заподіяних збитків рибному господарству.
Розрахунки збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснено інспекторами Державної екологічної інспекції у Волинській області відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 36 від 18.05.1995.
Згідно з розрахунком спочатку були визначені загальні втрати рибного господарства в натуральному вираженні, потім - у вартісному вираженні, які обчислюються за цінами на рибу для конкретного регіону в певний період року.
Загальна площа водного дзеркала ділянки р. Стир, на якій 25.06.2020 в першій половині дня (більш точного часу не встановлено) виявлено загибель риби, становить 177500 м. кв. (довжина ділянки русла річки - 7100 м, середня ширина річки - 25 м згідно з картографічними матеріалами Публічної кадастрової карти України).
На частині річки площею 600 м.кв., де спостерігалась загибель риби, виявлено на поверхні водного дзеркала та відібрано 53 екземпляри снулої риби, в тому числі: плітки - 11 екз., плоскирки - 23 екз., ляща - 3 екз., верховодки - 2 екз., краснопірки - 2 екз., лина - 2 екз., в`язя - 1 екз., щуки - 4 екз., окуня - 5 екз.
Відповідно до п.п.4.3.1., п.4.3. Методики прямі збитки обчислено за кількістю загиблої риби, молоді*, личинок та ікри** на одиницю площі, її середній вазі і площі негативного впливу на гідробіонтів за формулою (1):

П1MSK1 П2MSK2
N = ПSM + ------ + ------ (1),
100 100

де: N - величина збитків в натуральному вираженні, кг;
П - середня кількість загиблої риби, шт/м2;
П1 - середня кількість загиблих личинок, шт/м2;
П2 - середня кількість загиблої ікри, шт/м2;
S - площа негативного впливу пошкодження, м2;
М - середня маса дорослої особини, кг;
K1 - коефіцієнт промислового повернення від личинок, %;
K2 - коефіцієнт промислового повернення від ікри, %.
__________________________
* - молодь риби приймається за статевозрілу рибу.
** - личинки та ікра в розрахунках приймаються як статевозріла риба з урахуванням коефіцієнта промислового повернення за період їх розвитку до дорослої особини.
Відповідно до п.п.4.3.2. п.4.3. Методики розрахунок збитків від втрати потомства ведеться за кількістю загиблих риб, плодючості самок, кратності нересту, коефіцієнта промислового повернення і середньої ваги риб за формулою (2): 

Z K
N = П --- Q + C --- M (2),
100 100

де: N – обсяг збитків, кг;
П – кількість загиблої риби, шт.;
Z – доля самок, %;
Q – середня плодючість самки, тис.шт. ікринок;
C – кратність нересту, (разів);
K – коефіцієнт промислового повернення від ікри, %;
M – середня маса дорослої рибини, кг.
Оскільки на водоймах Волинської області біологічні показники риб не визначені, то було використано аналогічні показники тих самих видів риб для умов Київського водосховища з таблиці 1 Методики, як близького за географічними та гідрологічними показниками водного об`єкта.
Прямий збиток визначено за формулою (1):
Плітка N= 0,018 х 177500 х 0,29 = 926,6 кг, плоскирка N= 0,038 х 177500 х 0,3 = 2023,5 кг, лящ N 0,005 х 177500 х 1,2 = 1065 кг, верховодка N= 0,003 х 177500 х 0,008 = 4,3 кг, краснопірка N= 0,003 х 177500 х 0,2 = 106,5 кг, лин N 0,003 х 177500 х 0,98 = 521,9 кг, в`язь N 0,002 х 177500 х 0,9 = 319,5 кг, щука N 0,007 х 177500 х 3,5 = 4348,8 кг, окунь N= 0,008 х 177500 х 0,25 = 355 кг; всього 9671,1 кг
Кількість риби, що загинула становить:
Плітка 926,6 кг/0,29=3195 шт., 
плоскирка 2023,5 кг/0,3=6745 шт., 
лящ 1065 кг/1,2=888 шт., 
верховодка 4,3 кг/0,008=538 шт., 
краснопірка 106,5 кг/0,2=533 шт., 
лин 521,9 кг/0,98=533 шт., 
в`язь 319,5 кг/0,9=355 шт., 
щука 4348,8 кг/3,5=1243 шт., 
окунь 355 кг/0,25=1420 шт.; всього 15450 шт.
Розрахунок збитків, завданих рибному господарству від втрати потомства становить:
N=3195 х 50 / 100 х 50000 х 8 х 0,006 / 100 х 0,29 = 11118,6 кг; 
N=6745 х 50 / 100 х 90000 х 8 х 0,004 / 100 х 0,3 = 29138,4 кг; 
N=888 х 50 / 100 х 120000 х 9 х 0,003 / 100 х 1,2 = 17262,7 кг; 
N=538 х 50 / 100 х 1500 х 2 х 0,2 / 100 х 0,008 = 12,9 кг; 
N=533 х 50 / 100 х 150000 х 2 х 0,002 / 100 х 0,2 = 319,8 кг; 
N=533 х 50 / 100 х 350000 х 2 х 0,001 / 100 х 0,98 = 1828,2 кг; 
N=355 х 50 / 100 х 90000 х 5 х 0,003 / 100 х 0,9 = 2156,6 кг; 
N=1243 х 50 / 100 х 60000 х 8 х 0,005 / 100 х 3,5 = 52206 кг; 
N=1420 х 50 / 100 х 25000 х 7 х 0,01 / 100 х 0,25 = 3106,3 кг, всього 117149 кг
Розрахунок збитків у грошовому виразі (ціна на свіжу товарну рибу, яка реалізовується в торгівельній мережі Волинської області за 1 кг):
Плітка - 40,00 грн, плоскирка - 30,00 грн, лящ - 40,00 грн, верховодка - 15,00 грн, краснопірка - 40,00 грн, лин - 80,00 грн, в`язь - 50,00 грн, щука = 100,00 грн, окунь - 45,00 грн.
Розрахунок прямих збитків у грошовому виразі за фактично знищену рибу становить:
плітка 926,6 кг х 40 грн.= 37064 грн, плоскирка 2023,5 кг х 30 грн. =60705 грн, лящ 1065 кг х 40 грн. = 42600 грн, верховодка 4,3 кг х 15 грн = 64,5 грн, краснопірка 106,5 кг х 40 грн = 4260 грн, лин 521,9 кг х 80 грн = 41752 грн, в`язь 319,5 кг х 50 грн. = 15975 грн, щука 4348,8 кг х 100 грн = 434880 грн, окунь 355 кг х 45 грн = 15975 грн, всього 653 276 грн.
Розрахунок прямих збитків у грошовому виразі від втрати потомства становить: плітка 11118,6 кг х 40 грн. = 444744 грн, плоскирка 29138,4 кг х 30 грн = 874 152 грн, лящ 17262,7 кг х 40 грн. = 690508 грн, верховодка 12,9 кг х 15 грн. = 193,5 грн, краснопірка 319,8 кг х 40 грн = 12 792 грн, лин 1828,2 кг х 80 грн = 146 256 грн, в`язь 2156,6 кг х 50 грн = 107 830 грн, щука 52206 кг х 100 грн = 5220600 грн, окунь 3106,3 кг х 45 грн = 139783,5 грн, всього 7 636 859 грн.
Таким чином, загальна сума збитків у грошовому виразі становить 8 290 135 грн.
Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 15.08.2024 №21243/23- 63 збитки, заподіяні рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що спричинило загибель риби на річці Стир, підтверджуються у розмірі 8290120,28 грн. за умови, що вихідні дані щодо кількості загиблої риби є об`єктивними. Як зазначено у висновку, скиди недостатньо очищених стічних вод з очисних споруд КП «Луцькводоканал» через випуск №2 у р.Стир, у яких містяться завислі речовини, є причиною заподіяних збитків рибному господарству. 
Також у висновку від 15.08.2024 №21243/23- 63 зазначено, що вихідними даними для розрахунку розміру шкоди є дані, які зафіксовані в акті обстеження русла р.Стир від 25.06.2020.
У процесі розгляду справи інших даних не встановлено.
Різниця у сумі збитків, обчислених Державною екологічною інспекцією у Волинській області та експертом становить 14,72 грн, яка виникла внаслідок заокруглення числових значень.
Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури 14.01.2025 до Луцького міськрайонного суду було скеровано обвинувальний акт відносно начальника цеху насосних та очисних станцій каналізації КП «Луцькводоканал» ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 242 КК України, а саме: порушення правил охорони вод (водних об`єктів), що спричинило забруднення поверхневих вод, створило небезпеку для довкілля та масову загибель об`єктів тваринного світу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.08.2025 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 242 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, заявлений Державною екологічною інспекцією у Волинській області цивільний позов залишено без розгляду.
Обґрунтування правових підстав стягнення з відповідача завданої державі шкоди.
Дотримання вимог природоохоронного законодавства, у тому числі щодо поводження з відходами, є одним із стратегічних питань екологічної сфери.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про виклики і загрози національній безпеці України в екологічній сфері та першочергові заходи щодо їх нейтралізації», яке введено в дію Указом Президента України від 23.03.2021 № 111/2021, питання накопичення значних обсягів відходів у державі визначено таким, що несе високий рівень ризиків для природних екосистем та здоров`я населення.
Відповідно до статті 13 Конституції України, статті 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Як передбачено статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
У відповідності до пунктів 15-18 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 465 від 25.03.1999, скидання зворотних вод у водні об`єкти допускається тільки за умови одержання в установленому порядку дозволу на спеціальне водокористування. Необхідний ступінь очищення зворотних вод, що скидаються у водні об`єкти, визначається нормативами гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин. Граничний обсяг скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти встановлюється у дозволі на спеціальне водокористування. Нормативи ГДС забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного поліпшення якості води і дотримання санітарно-гігієнічних нормативів у місцях розташування водозаборів, а рибогосподарських - у водних об`єктах комплексного використання.
Відповідно до п.п. 3, 5, 6, 7, 8, 12, ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об`єктам та об`єктам навколишнього природного середовища; утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами; здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод; своєчасно інформувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центри контролю та профілактики хвороб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування про виникнення аварійних забруднень.
У ч. 7 ст. 17 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» зазначено, що за забруднення водних об`єктів наднормативними скидами забруднюючих речовин забруднювач несе відповідальність відповідно до Закону.
Частиною 2 статті 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розрахунок збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, виконано відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18 травня 1995 року № 36 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 26 травня 1995 за № 155/691 (надалі - Методика)
Загибель риби виявлено на частині русла р. Стир від населеного пункту с. Липляни, Ківерцівського району (нині Луцького району) (місце скиду зворотних вод очисних споруд КП «Луцькводоканал») до с. Княгининок, Луцького району. Загальна площа водного дзеркала ділянки р. Стир, на якій виявлено загибель риби, становить 177500 м.кв. (довжина ділянки русла річки - 7100 м, середня ширина річки - 25 м згідно картографічних матеріалів Публічної кадастрової карти України). На частині річки площею 600 м.кв. заміри проводились повіреною рулеткою (довжина русла - 24 м, середня ширина русла річки - 25 м), де спостерігалась загибель риби, виявлено на поверхні водного дзеркала 53 екз. снулої риби поблизу с. Княгининок, Луцького району, в тому числі: плітка - 11 екз., плоскирка - 23 екз., лящ - 3 екз., верховодка - 2 екз. краснопірка - 2 екз., лин - 2 екз., в`язь - 1 екз., щука - 4 екз., окунь -5 екз.
Наведені обставини підтверджуються актом обстеження р.Стир (між с.Липляни, Ківерцівського району – с.Княгининок, Луцького району) від 25.06.2022, складеним Державною екологічною інспекцією (а.с.42).
У процесі розгляду справи відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що прокурор у розрахунку використав площу 177500 м.кв., а повинен був використати 600 м.кв. Проте, з такими доводами відповідача погодитись не можна.
Оскільки загиблу рибу виявлено по всій довжині русла річки – 7100 м, тому й розрахунок збитків виконано, враховуючи загальну площу водного дзеркала ділянки р.Стир, на якій виявлено загибель риби - 177500 м.кв.  
Відповідно до преамбули Закону України № 1264-ХІІ від 25.06.1996 «Про охорону навколишнього природного середовища» з подальшими змінами і доповненнями (надалі -Закон № 1264-ХІІ) охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України. З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів. 
Згідно зі статтею 4 Закону № 1264-ХІІ від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1264-ХІІ громадяни України зобов`язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище.
Стаття 41 Закону № 1264-ХІІ встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способом захисту цивільних прав та інтересів серед іншого є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відновлення становища, яке існувало в натурі, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України). 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).
Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини у діях комунального підприємства «Луцькводоканал» наявні усі елементи складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка відповідача, яка полягає у неналежному виконані посадовими особами обов`язків щодо захисту навколишнього природного середовища від потрапляння понаднормативних скидів забруднюючих речовин та скид недостатньо очищених стічних вод з очисних споруд у водні об`єкти; безпосередній причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства.
Вина відповідача полягає у порушенні правил охорони вод (водних об`єктів), що спричинило забруднення поверхневих вод, створило небезпеку для довкілля та загибель об`єктів тваринного світу.
Внаслідок скиду недостатньо очищених стічних вод з перевищенням встановлених нормативів амоній-іону, заліза та завислих речовин, з очисних споруд КП «Луцьководоканал» та потрапляння понаднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами КП «Луцьководоканал» з очисних споруд (випуск №2) міста Луцьк у річку Стир, між селом Липляни, Ківерцівського району (нині - Луцького району) та селом Княгининок, Луцького району 25.06.2020 зафіксовано факт забруднення води та заподіяння збитків рибному господарству.
Загальна площа водного дзеркала ділянки р. Стир, на якій 25.06.2020 виявлено загибель риби, становить 177500 м.кв. На частині річки площею 600 м.кв., де спостерігалась загибель риби, виявлено на поверхні водного дзеркала та відібрано 53 екземпляри снулої риби. Іхтіопатологічним розтином виявлено патологічні зміни у зябрах снулої риби - зябра блідого забарвлення, місцями з нашаруванням на зябрових пелюстках густого слизу брудно-сірого кольору. Збудників екто- та ендопаразитів риби не виявлено.
Матеріальна шкода (збитки) полягають у забрудненні річки Стир, внаслідок чого рибному господарству заподіяно збитки у розмірі 8 290 120, 28 грн. 
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та матеріальною шкодою полягає у тому, що шкода (збитки), спричинена наднормативним скиданням забруднюючих речовин, зокрема, завислих речовин, амоній-іону та заліза, з очисних споруд КП «Луцькводоканал» у річку Стир, загальним обсягом скинутих недостатньо очищених стічних вод у розмірі 1520954 м.куб., стала об`єктивним наслідком протиправної поведінки (неналежного виконання посадових обов`язків) посадових осіб КП «Луцькводоканал», що призвело до забруднення водного об`єкта та заподіяння збитків рибному господарству.
Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 у справі №3-51гс14 зазначив, що аналіз норм Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідач у процесі розгляду не довів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, не спростував доводів прокурора про те, що скиди недостатньо очищених стічних вод з очисних споруд КП «Луцькводоканал», в яких містилися завислі речовини, спричинили збитки рибному господарству, не подав доказів, які б спростовували доводи прокурора. 
Доводи відповідача про те, що збитки мали бути обчислені, враховуючи загибель 53 рибин, не ґрунтуються на приписах законодавства. 
Прокурор виконав розрахунок збитків відповідно до вимог п.п.4.3.1., п.4.3., п.п.4.3.2. п.4.3. Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 36 від 18.05.1995, які передбачають відповідні формули розрахунків та відповідні показники, які використовуються при обчисленні.
Водночас, висновком експерта від 15.08.2024 №21243/23- 63 не підтверджується масова загибель риби, про що стверджував прокурор. 
Обґрунтування підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Як передбачено ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 4 ст. 53 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. 
Держава, як суб`єкт публічного права, в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України), у тому числі й відносин з відшкодування шкоди.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до преамбули Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.
Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища за змістом ст. ст. 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» є збереження природних ресурсів, у тому числі землі.
Відповідно до п. 56 Стратегії національної безпеки України, затвердженої указом Президента України від 14.09.2020 № 392/2020, екологічна безпека, зокрема безпека середовища життєдіяльності людини - один із найвищих пріоритетів; необхідно зокрема посилити охорону навколишнього природного середовища, упровадити новітні системи поводження з відходами і скоротити промислові викиди, забезпечити ефективне використання природних ресурсів, запобігати виникненню негативних наслідків надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру та усувати їх.
Європейський Суд сформував практику, відповідно до якої забруднення навколишнього середовища є причиною порушення основних прав громадян, як права на життя, на повагу до приватного та сімейного життя.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 27.11.2007 у справі «Хаммер проти Бельгії» зазначено, що, незважаючи на той факт, що навколишнє середовище прямо не захищене в Конвенції, проте саме по собі воно є цінністю, в якій як суспільство, так і державні органи мають живий інтерес. Економічні міркування і навіть права на власність не мають виходити на перший план у питаннях охорони навколишнього середовища, зокрема, коли ця сфера законодавчо регулюється державою. Таким чином, державні органи зобов`язані діяти з метою захисту навколишнього середовища.
Правовідносини, пов`язані з охороною навколишнього середовища, становлять суспільний інтерес, а неправомірне, всупереч закону та волі держави використання об`єктів навколишнього природного середовища, а також невідшкодування збитків, заподіяних такими діями, до державного бюджету не відповідає суспільному інтересу.
Враховуючи наведене, має місце факт порушення інтересів держави, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави у суді.
Ще однією обов`язковою умовою для наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або відсутність такого органу.
Відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, інші природні ресурси, яка знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених Конституцією України, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
У ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зазначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно- соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Відповідно до ст. ст. 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Державна екологічна інспекція у Волинській області утворена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 995 «Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції».
Відповідно до Положення, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 28, Державна екологічна інспекція у Волинській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.
Згідно з п. 9 розділу II Положення інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.
Як передбачено п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, зараховуються до спеціального фонду Державного бюджету України.
Водночас згідно з п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до спеціального фонду місцевих бюджетів, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Оскільки має місце факт порушення прав територіальної громади, то ще одним органом, уповноваженим на захист інтересів держави у відповідній сфері, є Луцька міська рада.
Волинська обласна прокуратура листом від 24.10.2025 № 12- 713вих-25 на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Державну екологічну інспекцію у Волинській області про виявлені правопорушення, а також запитала, чи будуть вживатися інспекцією заходи, у тому числі позовного характеру, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення збитків, завданих навколишньому природному середовищу, в сумі 8290120,28 грн поза межами кримінального судочинства.
У відповіді від 29.10.2025 №13-5/2887 Державна екологічна інспекція у Волинській області повідомила, про те, що не здійснювала заходів, спрямованих на усунення порушень, у зв`язку із відсутністю коштів на сплату судового збору, що свідчить про бездіяльність компетентного органу у спірних правовідносинах. Одночасно інспекція повідомила, що не заперечує щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді. 
Листом від 04.12.2025 №12-832вих-25 Волинська обласна прокуратура на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Державну екологічну інспекцію у Волинській області про представництво її інтересів у суді шляхом направлення до суду позовної заяви.
Окрім цього, Волинська обласна прокуратура надіслала на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» лист від 24.10.2025 №12-714вих-25 Луцькій міській раді про виявлені правопорушення, в якому запитувала, чи буде рада вживати заходи реагування щодо звернення до суду із позовною заявою.
У відповіді від 31.10.2025 №1.1-21/6264/2025 Луцька міська рада повідомила, що у зв`язку з тим, що в рамках кримінального провадження остання не була залучена в якості потерпілого заходи позовного характеру не вживалися.
Листом від 04.12.2025 №12-834вих-25 Волинська обласна прокуратура повідомила Луцьку міську раду про представництво її інтересів в суді шляхом направлення до суду позовної заяви.
Отже, прокурор виконав вимоги процесуального закону, зазначив, у чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтував необхідність їх захисту, а також зазначив органи, які уповноважені державою здійснювати такий захист, проте у спірних правовідносинах такі заходи не вживали.
Звернення прокурора до суду у порядку господарського судочинства у цій справі слугує меті захисту суспільного інтересу у сфері дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а тому прокурор, звертаючись до суду з цим позовом, діяв відповідно до вимог ст.53 ГПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Цивільний позов Державної екологічної інспекції у Волинській області у кримінальній справі було залишено без розгляду, після чого вона більше не зверталася з позовом до суду, що давало підстави прокурору звернутися до господарського суду самостійно. За таких обставин доводи відповідача про те, що у прокурора не було підстав для здійснення представництва є необґрунтованими.
Щодо порядку зарахування коштів. 
Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві (за місцем заподіяння екологічної шкоди) фонди охорони навколишнього природного середовища, до яких, серед іншого, зараховуються кошти за шкоду, заподіяну порушеннями законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Згідно з п. 7 частини третьої ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Відповідно до ст. 691 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Як встановлено Порядком казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, органи Казначейства при обслуговуванні доходів та інших надходжень державного бюджету здійснюють операції, зокрема, за платежами, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України розподіляються між державним та місцевими бюджетами.
У процесі казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету органи Казначейства, крім іншого, здійснюють в автоматизованому режимі розподіл платежів між загальним та спеціальним фондами державного бюджету, між державним і місцевими бюджетами відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, та перераховують розподілені кошти за належністю.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію» суми, стягнені з винних осіб за шкоду, заподіяну державі, підприємству, установі, організації підлягають сплаті за кодом класифікації доходів бюджету - 24062100. Реквізити для оплати: отримувач ГУК у Волин.обл/Луцька міська ТГ/24062100; рахунок отримувача UA468999980333179331000003550; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат); код отримувача 38009371.
Щодо строків позовної давності.
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Водночас Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та було відмінено лише з 24 год. 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 внесено зміни в розділ «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, №40-44, ст. 356), який доповнено пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Вказаний закон набрав чинності 17.03.2022 після його опублікування в офіційному виданні «Голос України» від 17.03.2022 №58.
Зазначена норма Цивільного кодексу не містить жодних застережень чи умов її застосування окрім безпосередньої дії воєнного чи надзвичайного стану.
Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"».
В подальшому Законами України від 18.03.2022 №2119-ІХ, 21.04.2022 №2212-ІХ, від 22.05.2022 №2263-ІХ, від 15.08.2022 №2500-ІХ, від 16.11.2022 №2738-ІХ, 07.02.2023 №2915-ІХ, від 02.05.2023 №3057-ІХ, від 27.07.2023 №3275-ІХ, від 08.11.2023 №3429-ІХ, від 06.02.2024 №3564-ІХ, від 08.05.2024 №3684-ІХ, від 23.07.2024 №3891-ІХ , від 29.10.2024 №4024-ІХ, 15.01.2025 №4220-ІХ, 16.04.2025 №4356-ІХ, від 15.07.2025 №4524-ІХ, від 21.10.2025 №4643-ІХ дія воєнного стану в Україні продовжувалась.
Врегулювання питання продовження строків позовної давності у зв`язку із запровадженням на території України карантину, визначене п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є аналогічним питанню продовження строків позовної давності у зв`язку з введенням дії воєнного стану. передбаченого п. 19 цього ж розділу.
Таким чином, строк позовної давності за період з 18.03.2022 продовжено до закінчення дії воєнного стану.
З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», а саме: 04.09.2025 року, перебіг строків позовної давності, які діяли до введення воєнного стану, відновлено.
Відповідно до ч. 2 с. 265 Цивільного кодексу України якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.
Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.08.2025 позов, заявлений Державною екологічною інспекцією у Волинській області про стягнення збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства в сумі 8290120,28 грн, було залишено без розгляду.
Таким чином, позов пред`явлено прокурором в межах строків позовної давності.
У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст.129 ГПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі у розмірі 99481,44 грн сплаченого Волинською обласною прокуратурою судового збору.

Керуючись ст.ст.73, 74, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального підприємства “Луцькводоканал” (вул.Дубнівська,26, м.Луцьк,43010, код ЄДРПОУ 03339489) на користь держави 8 290 120 грн 28 коп. (вісім мільйонів двісті дев`яносто тисяч сто двадцять гривень двадцять вісім копійок) збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, які перерахувати на рахунок отримувача: UA 468999980333179331000003550, отримувач ГУК у Волин.обл/Луцька міська ТГ/24062100; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат); код отримувача 38009371.
3. Стягнути з Комунального підприємства «Луцькводоканал” (вул.Дубнівська,26, м.Луцьк,43010, код ЄДРПОУ 03339489) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка,15, м.Луцьк, 43025, код ЄДРПОУ 02909915) 99 481 грн 44 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повне рішення виготовлено і підписано 08.05.2026 

Суддя І. О. Якушева