РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/945/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Державної екологічної інспекції Поліського округу 	
до	Смизької селищної ради 	
 	про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція Поліського округу (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Смизької селищної ради (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) Визнати протиправною бездіяльність Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області код ЄДРПОУ 04385391 щодо невиконання делегованих повноважень, а саме не забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, в частині:
встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережно-захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру;
встановлення в натурі (на місцевості) межі об`єкту Гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про нього до Державного земельного кадастру . 
2) Зобов`язати Смизьку селищну раду Дубенського району Рівненської області код ЄДРПОУ 04385391 виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на території сільської ради, а саме: 
встановити в натурі (на місцевості) межі прибережно - захисних смуг водних об`єктів та внести відомості про них до Державного земельного кадастру; 
встановити в натурі (на місцевості) межі об`єкту Гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що незважаючи на те, що за результатами вивчення стану додержання вимог земельного законодавства в діяльності органів влади та місцевого самоврядування встановлено невиконання делегованих повноважень Смизькою селищною радою - не забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради. Вказане свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що може призвести до нецільового використання земельних ділянок. Враховуючи викладене, просив суд позов задовольнити повністю.
Відповідач відзиву на позов не подав. 
Ухвалою суду від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив таке.
Державною екологічною інспекцією Поліського округу на підставі статті 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 339 «Про затвердження Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 32 від 20 лютого 2023 року, наказу Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023 № 159 «Про затвердження Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році», та наказів Державної екологічної інспекції Поліського округу № 588-ОД від 29.08.2024 та № 603-ОД від 05.09.2024 в період з 02 вересня 2024 року по 11 жовтня 2024 року здійснено державний нагляд (контролю) за дотриманням Смизькою селищною радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності голови Смизької селищної ради – Федорова Олександра Мефодійовича. 
Під час перевірки встановлено, що Смизька територіальна громада із адміністративним центром у селищі Смига утворена у ході адміністративно-територіальної реформи України, згідно Рішення Смизької селищної ради № 72 від 22 квітня 2016 р., Рішення Шепетинської сільської ради № 159 від 26 квітня 2016 р. та Рішення Берегівської сільської ради № 49 від 25.04.2016 р., відповідно до «Перспективного плану формування територій громад Рівненської області». 
До складу Смизької ОТГ увійшло 14 населених пунктів: с-ще Смига; 6 населених пунктів Берегівського старостинського округу: с. Берег, с. Комарівка, с. Онишківці, с. Тур`я, с. Миньківці, с. Сапанівчик; 7 населених пунктів Шепетинського старостинського округу: с. Шепетин, с. Студянка, с. Стара Миколаївка, с. Нова Миколаївка, с. Буща, с. Мартинівка, с. Голуби. 
По території Смизької селищної ради протікає: 
- р. Іква- протяжністю 12,3км; 
- р. Людомирка - протяжністю 8,5 км; 
- р. Іква-Студянка - протяжністю 5,2 км; 
- р. Іква-Носовицька - протяжністю 2,7км; 
- р. Замишівка - протяжністю 0,5 км; 
- р. Іловиця - протяжністю 6,7 км; 
- Струмок Туровка , ліва притока р. Іква - протяжністю 4,7 км; 
- Струмок без назви (Рафалка), ліва притока стр. Туровка протяжністю 2,7 км; 
- Струмок без назви (Мартинка), права притока р. Тартацька протяжністю 2,8 км.
На території Смизької селищної ради наявні такі об`єкти, щодо яких не встановлено в натурі (на місцевості) межі прибережних захисних смуг водних об`єктів та не внесено відомості про них до Державного земельного кадастру, а саме:
- ставок кадастровий номер 5621689500:14:025:0001 площею 1,6 га, орендар ОСОБА_1 , договір оренди до 23.12.2026;
- ставок кадастровий номер 5621689500:18:001:0003, площа 1,4943 га, орендар ОСОБА_2 договір оренди до 15.10.2022;
- ставок кадастровий номер 5621689500:14:025:0003, Смизька селищна рада, площа 0,3 га;
- ставок кадастровий номер 5621689500:14:025:0004, площа 2,4827 га, орендар ОСОБА_3 договір оренди від 28.01.2022 на 10 років;
- ставок кадастровий номер 5621689500:14:025:0002, площа 0,45 га, орендар ОСОБА_4 договір оренди відсутній на стадії поновлення;
- ставок кадастровий номер 5621689500:14:025:0539, площа 5,2581 га, орендар ОСОБА_5 , договір оренди від24,01.2012 року на 15 років;
- Ставок кадастровий номер 5621689500:14:025:0561, площа 1,5705 га, орендар ОСОБА_6 договір оренди від 28.01.2022 на 10 років;
- ставок за межами с. Студянка Смизька селищна рада, площа 0,5 га;
- ставок с.Мартинівка Смизька селищна рада, площа 0,4 га;
- ставок Фермерського господарства «Тарас», кадастровий номер 5621680400:07: 009:0001, площа 8.4206;
- ставок кадастровий номер 5621680400:07: 008:0002, орендар ОСОБА_7 , площа 1.6482 га;
- ставок кадастровий номер 5621680400:07:012:0071, орендар ОСОБА_8 , площа 4,000 га. 
- водойма ПрАТ «РМС Рівненсмька» за межами с. Берег, площа 141,55;
- водойма Смизької селищної ради, кадастровий номер 5621680400:08:032:0001, площа 0,42. 
На підвідомчій території громади наявні об`єкти природно - заповідного фонду гідрологічний заказник місцевого значення «Урочище «Студянка» площею 64,0 га. Заповідний об`єкт створений рішенням Рівненського облвиконкому № 343 від 22.11.83 року. Охоронне зобов`язання та Положення про гідрологічний заказник місцевого значення «Урочище «Студянка» у Смизькій селищній раді наявне. 
Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду не розроблений, а також відомості про них до Державного земельного кадастру не внесені, що є невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Отже перевіркою встановлено та в акті № 92 від 11.10.2024 зафіксовано, що Смизькою селищною радою не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, а саме: 
- не встановлено на місцевості межі прибережно-захисних смуг водних об`єктів та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру; 
- не розроблено документації із землеустрою, встановлення меж в натурі ( на місцевості) на об`єкт Гідрологічний заказник місцевого значення «Урочище «Студянка» та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру.
З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням Смизькою селищною радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади Інспекцією Смизькій селищній раді видана вимога № 92 від 11.10.2024.
Пунктом 3 вимоги зобов`язано Смизьку селищну раду забезпечити виконання делегованих повноважень щодо організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, в частині встановлення на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру. 
Пунктом 4 вимоги зобов`язано Смизьку селищну раду забезпечити виконання делегованих повноважень щодо організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, в частині: встановлення в натурі (на місцевості) меж об`єкту Гідрологічний заказник місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру».
24 жовтня 2024 року Державна екологічна інспекція в межах наданих їй повноважень звернулась з запитом за вих. №5561/5/2-08, а також 08 липня 2025 року листом за вих. № 3984/11-07 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з проханням надати інформацію стосовно об`єктів природно-заповідного фонду, що знаходяться на території Рівненської області. 
Відомості до Державного земельного кадастру не внесені, кадастровий номер земельній ділянці на якій розташований об`єкт ПЗФ не присвоєно (листи - відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08 листопада 2024 року за вих. № 8-17-0.3-6121/2-24 та від 15.07.2025 №8-17-02.1-3444/2-25).
З метою з`ясування стану виконання делегованих повноважень Смизькою селищною радою щодо організації і здійснення землеустрою із вказаних вище питань, Державною екологічною інспекцією Поліського округу на адресу органу місцевого самоврядування було скеровано лист від 14.10.2024 № 5342/4/3-07 та № 1738/4.2-07 від 26.03.2025.
В свою чергу Смизька селищна рада проігнорувала звернення Інспекції щодо надання інформації про забезпечення виконання нею делегованих повноважень, зокрема у сфері землеустрою на території Смизької селищної ради. Це стосується встановлення меж прибережно-захисних смуг на водних об`єктах та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, а також встановлення в натурі (на місцевості) меж об`єкта гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище “Студянка”» та внесення відомостей про нього до Державного земельного кадастру.
Надалі на підставі статті 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 339 «Про затвердження Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 32 від 20 лютого 2023 року, наказу Державної екологічної інспекції України від 31.12.2024 № 185 «Про затвердження Плану перевірок органів місцевого самоврядування, в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, Державної екологічної інспекції України на 2025 рік», та наказів Державної екологічної інспекції Поліського округу № 975-ОД від 18.09.2025 та № 996-ОД від 25.09.2025 в період з 22.09.2025 по 31.10.2025 року здійснено державний нагляд (контролю) за дотриманням Смизькою селищною радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності голови Смизької селищної ради – Федорова Олександра Мефодійовича. 
Вказаним заходом встановлено, що Смизькою селищною радою не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, а саме: 
- не встановлено на місцевості межі прибережно-захисних смуг водних об`єктів та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру; 
- не розроблено документації із землеустрою, встановлення меж в натурі ( на місцевості) на об`єкт Гідрологічний заказник місцевого значення «Урочище «Студянка»» та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру. 
Невжиття заходів щодо виконання вимог закону щодо винесення меж заказника в натурі (на місцевості) унеможливлює якісне забезпечення режиму заповідного об`єкту, його належну охорону та збереження, оскільки земельна ділянка до Державного земельного кадастру не внесена та межі пам`ятки природи чітко не визначені. 
На Смизьку селищну раду покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж на визначення в натурі (на місцевості) території: Гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру, встановлення на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.
Враховуючи, що відповідачем протягом тривалого часу не вживаються заходи щодо виконання делегованих повноважень у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.
Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Згідно ст.16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. 
Згідно припису ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Відповідно до ст. 35 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Статтею 20-2 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, щодо повноважень з організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. 
Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Державна екологічна інспекція Поліського округу діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 року №32 (далі - Положення), згідно якого Держекоінспекція є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Житомирської та Рівненської областей. 
Державна екологічна інспекція Поліського округу у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міндовкілля, дорученнями Міністра захисту довкілля та природних ресурсів, його заступників, наказами Держекоінспекції України, дорученнями Голови Держекоінспекції України, актами Житомирської та Рівненської обласних державних адміністрацій, обласних рад, іншими актами законодавства України, а також Положенням про Інспекцію. 
Пунктом 2, розділу 2 Положення встановлено, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами – нерезидентами вимог екологічного законодавства, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. 
Також згідно даного Положення, Інспекція є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції (центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів) до повноважень якого, зокрема віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; за установленням та використанням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержанням режиму використання їх територій, а також за додержанням органами місцевого самоврядування вимог законодавства про охорону земель в частині виконання екологічних вимог під час надання у власність і користування, в тому числі на умовах оренди, земельних ділянок. 
Одночасно, ст. 7 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” визначено, що до повноважень Держекоінспекції та її міжрегіональних територіальних органів віднесено здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у частині додержання встановленого законодавством України режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; виконання екологічних вимог при наданні у власність і користування, в тому числі в оренду, земельних ділянок. 
В свою чергу делеговані повноваження органів місцевого самоврядування в сфері охорони навколишнього природного середовища чітко визначені пунктом б) статті 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”. 
Одним із повноважень у даній сфері, які делеговані органам місцевого самоврядування, є організація та здійснення землеустрою. 
Крім того, організація землеустрою віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування статтею 12 Земельного кодексу України та статтями 19, 21 Закону України “Про землеустрій”. 
При цьому, статтею 26 вказаного Закону України “Про землеустрій” передбачено, що органи місцевого самоврядування можуть виступати замовниками документації із землеустрою. Землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил (ст. 181 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України “Про землеустрій”). 
Статтею 182 Земельного кодексу України метою землеустрою визначено, зокрема, створення сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів.
Пунктом в) статті 183 цього ж Кодексу встановлено, що до основних завдань землеустрою віднесено, в тому числі, встановлення на місцевості меж територій з особливим природоохоронним і заповідним режимами. 
Також, з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при регулюванні земельних відносин, управлінні земельними ресурсами, організації раціонального використання та охорони земель, здійсненні землеустрою ведеться Державний земельний кадастр (ст. 2 Закону України “Про Державний земельний кадастр”). 
Згідно статті 5 Закону України “Про Державний земельний кадастр” ведення Державного земельного кадастру здійснюється зокрема шляхом внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру за результатами здійсненого землеустрою (ст. 21 Закону України “Про Державний земельний кадастр”). 
В даному випадку варто зауважити, що Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин” від 28.04.2021 № 1423-ІХ фактично здійснено розмежування земель державної і комунальної власності, а також встановлено, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а також те, що органи місцевого самоврядування передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Так, відповідно до частини першої статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
Згідно вимог статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.
В свою чергу, статтею 61 Земельного кодексу України та статтею 89 Водного кодексу України встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності та встановлено відповідні обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг, а саме: 
а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 
б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; 
в) влаштування літніх таборів для худоби; 
г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 
г) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 
е) випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Статтею 113 Земельного кодексу України чітко передбачено, зони санітарної охорони створюються навколо об`єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об`єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно-епідеміологічної захищеності.
Частиною 2 даної норми визначено, що у межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об`єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. 
За змістом статті 1 Водного кодексу України зона санітарної охорони це територія і акваторія, де запроваджується особливий санітарно-епідеміологічний режим, з метою запобігання погіршення якості води джерел централізованого господарсько-питного водопостачання, а також з метою забезпечення охорони водопровідних споруд. 
Окрім зазначеного, статтею 93 Водного кодексу України передбачено, що метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму. Частиною 2 даної статті визначено, що межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
За приписами статті 7 Закону України “Про природно-заповідний фонд України”, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду, аналогічною є норма ст. 43 Земельного кодексу України. 
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 Закону України “Про природно-заповідний фонд України” об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. 
Статтею 8 Закону України “Про природно-заповідний фонд України” серед основних засобів збереження територій та об`єктів природно- заповідного фонду встановлено: 
- додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля; 
- проведення інших заходів з метою збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду. 
Згідно зі ст. 45 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. 
Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом. Законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Цей фонд є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. 
Статтею 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно- заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
У ст. 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). 
Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. 
У ст. 79 Земельного кодексу України вказано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. 
Згідно ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій», проєкт землеустрою це - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про землеустрій», землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. 
У ст. 20 Закону України «Про землеустрій» вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути). 
Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій», є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення. 
Згідно ст. 25 вказаного Закону, одним із видів документації із землеустрою є проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів. 
Статтею 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб. 
Проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо - санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій. 
Проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками. Проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів. Рішення про затвердження проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико -культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. 
Відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 (далі - Інструкція), визначено механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. 
Згідно з п.2.1. Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Підпунктом 2.3. розділу ІІ Інструкції визначено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо - геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. 
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. 
Крім того, статтею 60 цього ж Закону на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок сприяти охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Як вже було встановлено судом та наведено вище по тексту, в ході перевірки позивачем встановлено невиконання відповідачем делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту “б” частини першої статті 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, про що складений акт № 92 від 11.10.2024.
Також була виставлена вимога про усунення порушень вимог чинного законодавства № 92 від 11.10.2024.
В подальшому, в період з 22.09.2025 по 31.10.2025 року здійснено державний нагляд (контролю) за дотриманням Смизькою селищною радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності голови Смизької селищної ради Федорова Олександра Мефодійовича (а.с.80-92) 
Вказаним заходом встановлено, що Смизькою селищною радою не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, а саме: 
- не встановлено на місцевості межі прибережно-захисних смуг водних об`єктів та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру; 
- не розроблено документації із землеустрою, встановлення меж в натурі ( на місцевості) на об`єкт Гідрологічний заказник місцевого значення «Урочище «Студянка»» та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру.
Невжиття заходів щодо виконання вимог закону щодо винесення меж заказника в натурі (на місцевості) унеможливлює якісне забезпечення режиму заповідного об`єкту, його належну охорону та збереження, оскільки земельна ділянка до Державного земельного кадастру не внесена та межі пам`ятки природи чітко не визначені.
На Смизьку селищну раду покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж на визначення в натурі (на місцевості) території: Гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру, встановлення на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру. 
Вказане свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування. 
Суд зауважує, що впродовж тривалого часу органом місцевого самоврядування не вжито заходів щодо усунення порушень законодавства та забезпечення виконання делегованих повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, які визначені вже згаданим вище пунктом б) статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
Державною екологічною інспекцією Поліського округу вжиті всі заходи спрямовані на усунення Смизькою селищною радою порушень природоохоронного законодавства (видані вимоги, надіслані листи нагадування, тощо). 
Станом на дату ухвалення рішення судом, вимога екологічної інспекцій відповідачем не виконана, доказів протилежного суду не надано, що свідчить, що сільською радою допущено протиправну бездіяльність.
Через тривалу бездіяльність Відповідача щодо не виконання вимог чинного законодавства існує небезпека використання земель не за цільовим призначенням, самовільного зайняття даних земель, порушення режиму обмежень господарської діяльності на даних територія тощо.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановленні під час розгляду даної справи обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення у повному обсязі.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач, як суб`єкт владних повноважень, доказів понесення витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відповідно до положень ч. 2 ст. 139 КАС надано не було. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною бездіяльність Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області щодо невиконання делегованих повноважень, а саме не забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Смизької селищної ради, в частині: встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережно-захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру; встановлення в натурі (на місцевості) межі об`єкту Гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про нього до Державного земельного кадастру.
Зобов`язати Смизьку селищну раду Дубенського району Рівненської області код виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на території сільської ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережно - захисних смуг водних об`єктів та внести відомості про них до Державного земельного кадастру; встановити в натурі (на місцевості) межі об`єкту Гідрологічного заказника місцевого значення «Урочище «Студянка» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 02 липня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Державна екологічна інспекція Поліського округу (вул. Леха Качинського, буд.12А,м. Житомир,Житомирська обл.,10014, ЄДРПОУ/РНОКПП 42163803) 
Відповідач - Смизька селищна рада (вул. Заводська, 1Б,с-ще Смига,Дубенський р-н, Рівненська обл.,35680, ЄДРПОУ/РНОКПП 04385391) 

Суддя       С.М. Дуляницька