Справа № 742/166/26 
Провадження № 2/747/92/26 

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)
05.05.2026 року селище Талалаївка 

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В. за участю секретаря Зірки В.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся суду із даним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує про те, що 11.02.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 608508, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 7 000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі – надало позичальнику грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Однак відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору. 01.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу № 01022024. За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 608508 від 11.02.2023 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідачки перед позивачем становить 61 670 грн, а саме: 7 00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 54 670 грн – заборгованість за процентами. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 608508 від 11.02.2023 року в загальному розмірі 61 670 грн, понесені судові витрати в сумі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. 
Ухвалою від 19 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 11 березня 2026 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалено справу розглядати з повідомленням сторін. Ухвалою від 11 березня 2026 року було вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку, розгляд справи відкладено на 02 квітня 2026 року, про місце, дату і час судового засідання повідомлено відповідача ОСОБА_1 шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Ухвалою від 02 квітня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати суду інформацію про те, чи була успішною транзакція, здійснена 11.02.2023 в сумі 7 000 грн на банківську картку, власником якої є ОСОБА_1 та чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти, розгляд справи відкладено на 05 травня 2026 року, відповідача ОСОБА_1 повідомлено шляхом поміщення оголошення на сайті судової влади України. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання про підтримання позовних вимог, у якому просить суд розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового розгляду повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалює провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2023 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту – інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит - з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К166, у якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача – сума кредиту – 7 000 грн строком на 365 днів на споживчі потреби зі сплатою процентів у розмірі 3, 65 % річних (0, 01 % в день) (а.с.12 зв-13). Також 11.02.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 608508 про надання споживчого кредиту по продукту NewShort, який підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у сумі 7 000,00 грн, строк дії кредиту 420 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 2,2 % в день. (а.с. 7-12) Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір № 608508 від 11.02.2023, ідентифікований ТОВ «Селфі кредит»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) К166 (а.с.13 зв). На підтвердження факту перерахування коштів 11.02.2023 року в сумі 7 000 грн на банківську картку, зазначену ОСОБА_1 в договорі про надання споживчого кредиту, до позовної заяви додано листа директора ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 (а.с.14). 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників (а.с. 17 зв-20). Згідно з платіжною інструкцією № 74875 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перерахувало ТОВ «Селфі кредит» 2262377, 25 грн як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року (а. с. 20). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02.2024 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 61 670 грн, а саме: 7000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 54 670 грн – заборгованість за процентами. (а.с.20) Зазначена сума заборгованості підтверджується і розрахунком заборгованості, наданим позивачем, з якої вбачається, що станом на 01.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складала 61 670 грн, а саме: 7 00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 54 670 грн – заборгованість за процентами. (а.с.14 зв -17) 
Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
Як встановлено в ході судового розгляду, 11.02.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 608508, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 7 000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Саме позичальник ОСОБА_1 був також ідентифікований кредитодавцем за РНОКПП НОМЕР_1 . Матеріали даної цивільної справи містять в собі копію паспорту споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (Стандартизована форма), у копії вказаного документу зазначено споживачем: « ОСОБА_1 ». Згідно із довідкою, виданою ТОВ «ПЕЙТЕК», на яку представник позивача посилається як на доказ перерахування відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів, перераховано суму 7 000 грн на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». У даній довідці зазначені номери транзакції, дата і час виконання та призначення платежу. Суд вважає за необхідне зазначити, що ні номер чи маска картки в повідомленні не зазначена, так само як і прізвище отримувача коштів (а.с.14) Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № 608508 від 11.02.2023 року, позичальник « ОСОБА_1 » Згідно матеріалів справи, 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників і відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02.2024 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до саме до позичальника ОСОБА_1 в сумі 61 670 грн, а саме: 7 00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 54 670 грн – заборгованість за процентами. Позивачем 12.12.2025 року було надіслано на ім`я « ОСОБА_2 » досудову вимогу про погашення заборгованості в розмірі 61 670 грн (а.с.21) 
З встановлених в ході розгляду справи обставинах суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами статті 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 статті 16 ЦК України. 
Відповідно до приписів статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 статті 638 ЦК України). За правилами ч.1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч.1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із приписами ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Необхідно зазначити, що із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Положеннями статті 3 даного Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей 11, 12 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону «Про електронну комерцію». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 Закону «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію». Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч.1, ч.2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що на аркушах справи, що договір 11.02.2023 укладався з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» позичальником « ОСОБА_1 ». При цьому, як вбачається із копії наданого позивачем вказаного договору, у ньому відсутній підписи позичальника, а саме - відсутнє проставлення цифрового підпису позичальника ОСОБА_1 та не зазначено яким саме ідентифікатором він підписаний. Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно повідомлення Центру надання адміністративних послуг Талалаївської селищної ради від 06.02.2026 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 40). Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь про т е, що на ім`я ОСОБА_4 в банку емітовано платіжну карту та на неї було здійснено зарахування коштів за період 11.02.2023-11.02.2023 (а.с. 60) 
З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
За правилами доказування, визначеними приписами статей: 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
На підставі наведеного вище, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано суду належних та достатніх, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказів на підтвердження укладення ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» договору № 608508 із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем с Плугатар Прилуцького району. Оскільки, як вбачається із копії наданого позивачем вказаного вище договору, у ньому відсутній підпис позичальника ОСОБА_6 , в тому числі, і відсутнє візуальне відображення одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності), який за твердженнями позивача, було застосовано відповідачем, тобто, відсутнє проставлення цифрового підпису відповідача. Крім того, згідно копії наданого позивачем вищезазначеного договору, даний договір укладено із ОСОБА_7 . При цьому, у всіх вищезазначених доданих позивачем до позовної заяви копіях документів, відповідача вказано, як ОСОБА_8 . Між тим, кошти за вказаним договором надійшли на картковий рахунок ОСОБА_9 , і ні позовна заява, ні інші надані стороною позивача на підтвердження вимог заявленого позову документи, не містять в собі жодних застережень або зауважень щодо невірного написання прізвища відповідача. 
Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Оскільки позивачем не надано доказів підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідачем ОСОБА_1 договору № 608508 від 11.02.2023 року, відсутнє підтвердження перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_10 , підстави для задоволення вимог заявленого ТОВ «Фінансова компанія ”Кредит-Капітал» до ОСОБА_11 позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, у всіх вищезазначених доданих позивачем до позовної заяви копіях документів, відповідача вказано, як ОСОБА_12 , позов заявлено також до ОСОБА_10 , і ні позовна заява, ні інші надані стороною позивача на підтвердження вимог заявленого позову документи, не містять в собі жодних застережень або зауважень щодо невірного написання прізвища відповідача. Тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю. 
Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог п.2 ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. 

На основі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 526, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -  
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Л.В.Тіщенко