ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/42940/25 Головуючий у 1 інстанції: Жукова Є.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Кузьмишиної О.М.
Ключковича В.Ю.
За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просив скасувати постанову НОМЕР_2 від 12.08.2025р. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення штрафу на ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 5 100,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт вказує про відсутність переплати з ПДВ та зазначає, що інтегрованою карткою платники ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» підтверджується, що сума 678 792,00 грн. була зарахована до бюджету, як узгоджене податкове зобов`язання з ПДВ за лютий 2021 року та не обліковується, як помилково або надміру сплачена. Відтак, апелянт стверджує, що на момент виконання судового рішення не існувало жодної переплати, яка могла б бути повернута в порядку, визначеному податковим законодавством, відсутність переплати з ПДВ у даному випадку не є формою оскарження чи ігнорування судового рішення, а є встановленим фактичним станом податкових розрахунків, який безпосередньо визначає можливість або неможливість виконання відповідної дії. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду зобов`язує Головне управління ДПС у м. Києві сформувати та надіслати до органу Державної казначейської служби України висновок про повернення платнику помилково та надміру сплачених сум ПДВ. Апелянт вказує, що у разі відсутності такої переплати контролюючий орган не має правових підстав для ініціювання повернення бюджетних коштів, оскільки це призвело б до створення штучної заборгованості бюджету та фактичного безпідставного вибуття коштів з державної скарбниці.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №320/6683/21 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Е ТРЕЙДИНГ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі №320/6683/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Е ТРЕЙДИНГ" задоволено. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року - скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо відмови у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю "Е ТРЕЙДИНГ" помилково та надміру сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 678 792, 00 грн на підставі заяви №15513545 від 09 квітня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві сформувати та надіслати до органу Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Е ТРЕЙДИНГ" помилково та надміру сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 678 792,00 грн на підставі заяви № 15513545 від 09 квітня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року відмовлено Головному управлінні ДПС у м. Києві у відкритті касаційного провадження у справі № 320/6683/21.
Крім того, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 19 серпня 2024 року, у задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 року у справі № 320/6683/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е ТРЕЙДИНГ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
На підставі виконавчого листа №320/6683/21 від 14.11.2023, виданого Київським окружним адміністративний судом, 07.12.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчуком Олександром Владиславовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука Олександра Владиславовича від 12 серпня 2025 року накладено на Головне управління ДПС у м. Києві штраф у розмірі 5 100 грн., за невиконання рішення суду.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII закріплено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
За приписами частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.
Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VIII в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Колегія суддів звертає увагу, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.
Як вбачається з матеріали справи, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі №320/6683/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві сформувати та надіслати до органу Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Е ТРЕЙДИНГ" помилково та надміру сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 678 792, 00 грн на підставі заяви № 15513545 від 09 квітня 2021 року.
З метою примусового виконання вищевказаного судового рішення, на підставі виконавчого листа №320/6683/21 від 14.11.2023, виданого Київським окружним адміністративний судом, відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.
Так, в поданих до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заявах щодо виконання вищевказаної постанови суду, Головне управління ДПС у м. Києві повідомляло, 30.03.2021 нараховані в сумі 678 792,00 грн. узгоджені податкові зобов`язання по податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року № 9054119159 від 16.03.2023. Таким чином, станом на 01.04.2021, в інтегрованій картці платника ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» по податку на додану вартість обліковувалось позитивне сальдо розрахунків (переплата) в сумі 679 048,00 грн.
При цьому, боржник вказав, що ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» 22.04.2021 подано заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені: № 19646265 з податку на додану вартість на поточний рахунок платника в сумі 256,00 гривень; № 19646724 з податку на додану вартість на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ в сумі 678 792,00 гривень. 
Тобто, Головне управління ДПС у м. Києві стверджує, що сума 678 792,00 грн. 20.05.2021 повернута на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» згідно заяви від 22.04.2021 № 19646724. У зв`язку із зазначеним, станом на 22.12.2023, в інтегрованій картці платника ТОВ «Е ТРЕЙДИНТ» по податку на додану вартість обліковується сальдо розрахунків 0,00 гривень.
Водночас, представником ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» було подано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву від 09.07.2025, в якій заперечувало виконання Головним управлінням ДПС у м. Києві постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі №320/6683/21.
В подальшому, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука Олександра Владиславовича від 12 серпня 2025 року накладено на Головне управління ДПС у м. Києві штраф у розмірі 5 100 грн., за невиконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023, якою зобов`язано позивача сформувати та надіслати до органу Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Е ТРЕЙДИНГ" помилково та надміру сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 678 792,00 грн. на підставі заяви № 15513545 від 09 квітня 2021 року, не виконана.
Разом з тим, апелянт стверджує про протиправність постанови про накладення штрафу та зазначає про відсутність у ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ переплати з ПДВ, оскільки, сума 678 792,00 грн. була зарахована до бюджету, як узгоджене податкове зобов`язання з ПДВ за лютий 2021 року та не обліковується, як помилково або надміру сплачена.
При цьому, апелянт вказує, що у разі відсутності такої переплати контролюючий орган не має правових підстав для ініціювання повернення бюджетних коштів, оскільки це призвело б до створення штучної заборгованості бюджету та фактичного безпідставного вибуття коштів з державної скарбниці.
З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, приймаючи постанову від 12 вересня 2023 року у справі №320/6683/21, Шостим апеляційним адміністративним судом встановлено, що з метою формування достатнього ліміту коштів на поточному рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ для проведення належної реєстрації податкової накладної № 1 від 28.02.2021 року в ЄРПН та для наступного своєчасного списання цих коштів до державного бюджету в рахунок сплати нарахованого та задекларованого в податковій декларації за лютий 2021 року податкового зобов`язання з ПДВ, ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» 11.03.2021 року платіжним дорученням № 30 з власного поточного рахунку НОМЕР_1 в банківській установі AT «АЛЬФА-БАНК» перерахувало 679048,00 гривень з призначенням платежу «поповнення ПДВ рахунку». При цьому, в розділі «Отримувач» платіжного доручення № 30 від 11.03.2021 року позивач замість реквізитів власного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ помилково зазначив реквізити бюджетного рахунку UA588999980313040029000026011 відкритого на ім`я Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, який призначений для погашення платником ПДВ штрафів, нарахованих за результатами перевірок, «самоштрафів» за уточненнями і пені.
Тобто, сума податкових зобов`язань з ПДВ за лютий 2021 року позивачем помилково сплачена не на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ, а безпосередньо з поточного рахунку до бюджету.
Виявивши помилку в оформленні реквізитів отримувача платежу в платіжному дорученні № 30 від 11.03.2021 року, позивач подав до Головного управління ДПС у м. Києві заяви про повернення помилково сплачених коштів з ПДВ на поточний рахунок ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» в банківській установі АТ «АЛЬФА-БАНК».
Також, суд апеляційної інстанції у справі №320/6683/21 встановив, що ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» для виправлення допущеної помилки та для належної реєстрації податкової накладної № 1 від 28.02.2021 року в ЄРПН повторно 12.03.2021 року платіжним дорученням № 31 зі свого власного поточного рахунку НОМЕР_1 в банківській установі АТ «АЛЬФА-БАНК» перерахувало 679048,00 гривень з призначенням платежу «поповнення ПДВ рахунку» на власний рахунок № НОМЕР_3 в системі електронного адміністрування ПДВ, сформувавши тим самим достатній ліміт на рахунку для реєстрації вихідних податкових накладних та для забезпечення погашення нарахованих зобов`язань з ПДВ за лютий 2021 року. Таким чином, сума податкових зобов`язань з ПДВ за лютий 2021 року позивачем вдруге сплачена вже з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ.
Таким чином, сума податкових зобов`язань з ПДВ за лютий 2021 року позивачем вдруге сплачена вже з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ.
Отже, задовольняючи позовні вимоги, Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №320/6683/21 зазначено, що податкові зобов`язання ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» з ПДВ за лютий 2021 року своєчасно сплачені платіжним дорученням № 31 від 12.03.2021 року, проте на день розгляду заяв ТОВ «Е ТРЕЙДИНГ» про повернення помилково сплачених коштів, переплата в ІКП позивача наявна не за рахунок коштів в системі електронного адміністрування ПДВ, а за рахунок надходжень коштів з поточного рахунку позивача до бюджету.
Колегія суддів вважає, що посилання апелянта на відсутність переплати з податку на додану вартість як на обставину, що нібито унеможливлює виконання судового рішення, не може бути визнано належним обґрунтуванням невиконання покладеного на нього обов`язку. 
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, такі доводи фактично зводяться до незгоди з постановою суду у справі №320/6683/21, яка набрала законної сили та є обов`язковою до виконання відповідно до вимог статті 370 КАС України. Вказане виключає можливість повторної оцінки встановлених судом обставин чи їх ігнорування під приводом особливостей податкового обліку.
Більше того, оцінюючи поважність причин невиконання судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 19.08.2024, якою відмовлено у роз`ясненні постанови від 12.09.2023. У зазначеній ухвалі прямо вказано, що відповідне судове рішення є чітким, зрозумілим та не містить положень, які б допускали неоднозначне тлумачення.
Крім того, матеріали справи не містять доказів вчинення апелянтом дій, спрямованих на належне виконання судового рішення. Зокрема, відсутні відомості про звернення до суду із заявою про зміну способу або порядку виконання рішення, що могло б свідчити про добросовісну поведінку боржника у виконавчому провадженні.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) НОМЕР_2 від 12.08.2025р. про накладення штрафу на ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 5 100, 00 грн. є правомірною та такою, що прийнята у межах та спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», а тому скасуванню не підлягає.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у м. Києві та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р. 

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.