Справа №: 211/12553/25	

провадження №: 2/398/2643/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"17" червня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС”, представник позивача Жабченко Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 976,28 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 травня 2019 року між первісним кредитором Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26204000424399. Позивач зазначає, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 10 976,28 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту — 4 640,99 грн, заборгованості по відсотках — 4 350,97 грн та заборгованості по комісії — 1 984,32 грн. Право грошової вимоги за вказаним договором перейшло до позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на підставі Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Справа надійшла до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за підсудністю відповідно до ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2026 року. 
Ухвалою судді від 01 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
22 травня 2026 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів, у якому позивач просив долучити до матеріалів справи належним чином завірену копію Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21, оскільки первісно до позову було помилково долучено витяг щодо іншої особи. Враховуючи, що вказаний доказ має суттєве значення для правильного вирішення спору та підтвердження переходу прав вимоги саме щодо відповідача, суд задовольнив клопотання та долучив докази до матеріалів справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином за її фактичним та зареєстрованим місцем проживання (як внутрішньо переміщена особа). До суду повернулося рекомендоване поштове повідомлення з розпискою про особисте вручення 19.05.2026. Причини неявки відповідача суду не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.
Оскільки відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту від 13 травня 2019 року, ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, а первісний кредитор АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконав переддоговірний обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорт споживчого кредиту підписаний власноручно відповідачкою.
13 травня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 26204000424399. Індивідуальна частина договору (Заява на отримання кредиту) підписана відповідачкою власноручно. Згідно з преамбулою та умовами підписаної заяви, договір складається з індивідуальної частини та публічної частини — Універсального договору банківського обслуговування (УДБО) з Тарифами, що розміщені на офіційному вебсайті банку.
Згідно з підписаною Заявою на отримання кредиту та Паспортом споживчого кредиту, сторонами погоджені такі основні умови кредитування:
кредитний ліміт — 5 000,00 грн;
строк кредиту — 12 місяців з автоматичною пролонгацією;
процентна ставка за користування кредитом — фіксована, у розмірі 48,00% річних на строкову заборгованість та 56,00% річних на прострочену заборгованість;
мета кредиту — на споживчі потреби.
При цьому в індивідуальній частині Кредитного договору (Заяві), яку власноруч підписала ОСОБА_1 , відсутні умови, які б встановлювали розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту та визначали конкретний перелік додаткових послуг, за які вона сплачується. Водночас, інформація про наявність щомісячної комісії за обслуговування кредиту зазначена у підписаному відповідачкою Паспорті споживчого кредиту. Фактичне нарахування та сплата такої комісії відображені позивачем у Додатку 3 до розрахунку заборгованості та банківських виписках.
На виконання умов зазначеного договору АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» здійснило надання кредитних коштів. Фактичне перерахування та отримання відповідачкою коштів у розмірі 5 000,00 грн 16 травня 2019 року підтверджується випискою по особовому рахунку про рух коштів за кредитним договором № 26204000424399 (рахунок № НОМЕР_1 ). У цій же банківській виписці зафіксовано подальший рух коштів, у тому числі здійснення відповідачкою часткових платежів у рахунок погашення заборгованості (зокрема 1 825,11 грн від 15.10.2019, 2 200,00 грн від 21.10.2019 тощо), а також систематичне списання банком коштів із призначенням платежу «Нарахована комісійна винагорода...».

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 26204000424399 від 13.05.2019 року належним чином не виконувала. За час дії договору вона здійснювала періодичні платежі, загальна сума яких склала 4 964,30 грн. З цієї загальної суми оплат первісним кредитором було спрямовано 1 268,09 грн виключно на погашення комісій за користування кредитними коштами (з яких: 289,96 грн — погашення строкових комісій, 978,13 грн — погашення прострочених комісій). Решта сплачених коштів була розподілена банком на часткове погашення тіла кредиту та відсотків.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного станом на 14.12.2021 року, у зв`язку з порушенням умов договору утворилася заборгованість, загальна сума якої, заявлена позивачем до стягнення, становить 10 976,28 грн. Зазначена сума складається із:
заборгованості за тілом кредиту — 4 640,99 грн;
заборгованості за відсотками — 4 350,97 грн;
заборгованості за комісією — 1 984,32 грн. 
Будь-які штрафи, пеня, а також 3% річних чи інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем до стягнення не заявлялися.

Перехід права вимоги
15 грудня 2021 року між первісним кредитором АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (Клієнт) та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 15/12/21. Відповідно до умов цього договору банк відступив новому кредитору права грошової вимоги до боржників.
Перехід до позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 26204000424399 від 13.05.2019 року підтверджується Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу (належним чином завірену копію якого було додатково долучено позивачем до матеріалів справи). Згідно з цим Витягом, право вимоги відступлено із зафіксованою сумою заборгованості у розмірі 10 976,28 грн (з яких: 4 640,99 грн — заборгованість за тілом кредиту; 4 350,97 грн — заборгованість за відсотками; 1 984,32 грн — заборгованість за комісією).
Факт передачі прав вимоги також засвідчується підписаним сторонами 15.12.2021 року Актом приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток № 2 до Договору факторингу). Виконання позивачем своїх зобов`язань щодо оплати за відступлені права вимоги підтверджується долученими до матеріалів справи відповідними доказами оплати (платіжними інструкціями) за договором факторингу.

Норми права, які застосував суд
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1, ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. 
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. 
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного суду, що застосовані у справі
У постанові ВС від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 сформульовано висновок про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 

Також суд застосовує висновки щодо тлумачення норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Цей висновок застосований також і в інших постановах Верховного суду, зокрема, постановах ВС від 24 липня 2019 року у справі № 755/20484/15-ц, від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21, від 13 січня 2025 року в справі № 336/6542/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:
«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
31.24. Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).
31.25. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
31.29. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
32.3. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 1 923 грн 49 коп., останній - 118 грн 61 коп.
32.2. Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.
32.4. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
32.8. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
33.5. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
34.3. З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані у цій постанові висновки щодо нікчемності пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від
19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055 з огляду на нікчемність пунктів 1.4 та 6 цього договору, що забезпечує захист інтересу позивача у правовій визначеності».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що :
“згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» …
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування”.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.”

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 13 травня 2019 року між первісним кредитором АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі Кредитного договору № 26204000424399. Відповідачка власноручно підписала Заяву на отримання кредиту та Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов договору банк встановив відповідачці кредитний ліміт у розмірі 5 000,00 грн. Фактичне використання відповідачкою кредитного ліміту підтверджується випискою по особовому рахунку, де відображено рух коштів.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, загальна сума боргу, заявлена до стягнення, становить 10 976,28 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту — 4 640,99 грн; заборгованості за відсотками — 4 350,97 грн; заборгованості за комісією — 1 984,32 грн. Перевіряючи обґрунтованість заявлених вимог, суд виходить з таких міркувань.
Як встановлено судом, індивідуальна частина Кредитного договору, яку власноруч підписала ОСОБА_1 , взагалі не містить умов щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту та переліку послуг, за які вона сплачується. Позивач у тексті позову посилається на Універсальний договір банківського обслуговування (УДБО) та Тарифи, однак позивач не надав суду ані тексту самого УДБО чи Тарифів, що діяли на момент укладення договору, ані доказів ознайомлення з ними та їх підписання відповідачкою. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц), не підписані позичальником Умови та Тарифи банку не можуть вважатися складовою частиною укладеного договору, оскільки не підтверджують згоди позичальника з їх умовами. Водночас посилання на наявність комісії у Паспорті споживчого кредиту суд відхиляє, оскільки за висновком Верховного Суду (постанова від 23.05.2022 у справі № 393/126/20) Паспорт є лише підтвердженням виконання переддоговірного обов`язку банку щодо інформування клієнта і не фіксує волі сторін на встановлення умов договору.
Більше того, суд зазначає, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду (постанова від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19) та Об`єднаної палати КЦС ВС (постанова від 06.11.2023 у справі № 204/224/21), оскільки банк не визначив і не довів надання позичальниці конкретного переліку додаткових та супутніх послуг, відмінних від надання інформації про стан боргу (що має надаватися безоплатно згідно зі ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»), встановлення такої комісії є незаконним. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», такі умови договору є нікчемними. Оскільки нікчемна умова не створює жодних юридичних наслідків, вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1 984,32 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту), суд враховує такі обставини. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за час дії договору відповідачка здійснювала часткові платежі на загальну суму 4 964,30 грн. Зі вказаної суми первісним кредитором було списано 1 268,09 грн у рахунок погашення комісії. Оскільки умова договору про сплату цієї комісії є нікчемною, вказані кошти були стягнуті банком без достатньої правової підстави. Згідно з імперативними вимогами щодо черговості погашення (ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування»), вказані кошти підлягають зарахуванню судом у рахунок погашення наявної заборгованості за основним боргом (тілом кредиту). Таким чином, заявлений позивачем залишок тіла кредиту у розмірі 4 640,99 грн підлягає зменшенню на суму безпідставно списаної комісії 1 268,09 грн. Отже, реальний залишок основного боргу, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 3 372,90 грн.
Оцінюючи правомірність нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 4 350,97 грн, суд виходить з того, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати відсотки діє виключно у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як встановлено судом, початковий строк дії кредитного ліміту становив 12 місяців із прямо погодженою в індивідуальній частині договору умовою щодо його автоматичної пролонгації на наступні періоди, якщо жодна зі сторін не заявить про припинення договору. Згідно з матеріалами справи, договір автоматично пролонгувався і його загальний строк склав 36 місяців (до 13.05.2022 року). Із розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки у сумі 4 350,97 грн були нараховані станом на 14.12.2021 року, тобто в межах пролонгованого строку кредитування.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності (ст. 13, 81 ЦПК України) обов`язок надати правильний детальний розрахунок покладається на позивача, а його спростування — на відповідача. Суд не здійснює самостійного поденного бухгалтерського перерахунку заборгованості за відсотками замість сторони. Оскільки відповідачка не надала власного контррозрахунку, не заявила клопотання про проведення експертизи та не спростувала арифметичну правильність нарахування відсотків, суд приймає розрахунок позивача в частині відсотків у розмірі 4 350,97 грн як доведений та обґрунтований.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідачки підлягає заборгованість у загальному розмірі 7 723,87 грн, яка складається із: 3 372,90 грн заборгованості за тілом кредиту та 4 350,97 грн заборгованості за відсотками.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених позивачем майнових вимог становить 10 976,28 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 7 723,87 грн, що становить 70,37% від заявленої суми позову.
Позивачем документально підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн. Ці витрати підтверджуються Договором про надання правової допомоги № 43453613_1 від 25.08.2025 року, Додатковою угодою № 26204000424399 до нього, Детальним описом робіт та Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги, складеними за участю адвоката Гулієвої С.А.
Враховуючи часткове задоволення позову, а також відсутність клопотань чи заперечень відповідачки щодо заявленої суми витрат позивача на правничу допомогу (зокрема щодо її неспівмірності), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: судовий збір у розмірі 1 704,64 грн (2 422,40 грн ? 70,37%) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 111,10 грн (3 000,00 грн ? 70,37%).
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” заборгованість за кредитним договором № 26204000424399 від 13.05.2019 року у загальному розмірі 7 723 (сім тисяч сімсот двадцять три) гривні 87 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 704 (одна тисяча сімсот чотири) гривні 64 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 111 (дві тисячі сто одинадцять) гривень 10 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС”, код ЄДРПОУ 43453613, адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ., місце зареєстрованого фактичного проживання ВПО: АДРЕСА_2 . 
Повне рішення складено 17 червня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський