КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року м. Київ № 320/40859/25
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.09.2024 №40693/10-36-24-05/2255904525, №40694/10-36-24-05/2255904525, №40695/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40692/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , рішення про застосування штрафних санкцій №40691/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40690/10-36-24-05/ НОМЕР_1 та вимоги про сплату боргу №Ф-40714/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що ФОП ОСОБА_1 володіє повним пакетом первинної документації, що підтверджує витрати за перевіряємий період, зокрема: оригіналами договорів, банківських виписок, рахунків, актів приймання-передачі та книг бухгалтерського обліку. Позивач наголошує, що вказані документи не були надані під час перевірки виключно через об`єктивну відсутність обізнаності про її проведення та фізичну неможливість перебування за місцем реєстрації. Зокрема, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, ОСОБА_1 була вимушена 09.03.2022 виїхати до Республіки Польща з метою отримання тимчасового захисту. На момент прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки №1092-п від 18.04.2024 позивач все ще перебувала за кордоном, повернувшись в Україну лише 10.09.2024, тобто вже після фактичного завершення контрольного заходу. Оскільки податкові повідомлення-рішення позивачем не отримувались, вона не мала жодного уявлення про факт проведення перевірки, що позбавило її права на своєчасне подання документів та захист своїх інтересів у межах адміністративної процедури.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена за наявності законних підстав та з дотриманням визначеної ПК України процедури. Зокрема, Відповідач наголосив, що копія наказу від 18.04.2024 №1092-п та повідомлення про проведення перевірки були завчасно направлені на податкову адресу позивача рекомендованим листом, а їх повернення поштовою службою з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» згідно з пунктом 42.4 статті 42 ПКУ вважається належним врученням. Таким чином, позивач вважається належним чином ознайомленим з наказом, а його необізнаність є наслідком нехтування обов`язком добросовісного отримання кореспонденції. Крім того, відповідач вказав на правомірність висновків акта перевірки від 12.06.2024, оскільки позивачем не було надано жодних первинних документів на письмовий запит та під час проведення контрольного заходу, що зафіксовано відповідним актом ненадання документів від 05.06.2024. З огляду на зафіксовані факти заниження чистого доходу, ПДВ та ЄСВ, відповідач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення законними та прийнятими у межах наданих йому повноважень.
Ухвалою суду від 22.08.2025 подану позовну заяву залишено без руху, позивачу визначено строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.
13.02.2025 від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, у якій він просить поновити строк звернення до суду з цим позовом. Вказане клопотання, позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не була обізнана про проведення податкової перевірки та прийняттю за її результатом податкових повідомленнь-рішень від 16.09.2024 №40693/10-36-24-05/2255904525, №40694/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40695/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40692/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , рішення про застосування штрафних санкцій №40691/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40690/10-36-24-05/ НОМЕР_1 та вимоги про сплату боргу №Ф-40714/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 22.08.2025 подану позовну заяву залишено без руху, позивачу визначено строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.
На підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пунктом 79.1 статті 79, пунктом 79.2 статті 79, підпунктом 69.2-2, підпунктом 69.2-2, пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 13, з дотриманням вимог пункту 9-25 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-V1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», наказу від 18.04.2024 року № 1092-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , виданого ГУ ДПС у Київській області, ГУ ДПС у Київській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка питань дотримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 (скорочено фізична особа-платник податків ОСОБА_1 ) вимог податкового, валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, при отриманні доходу від здійснення підприємницької діяльності за період діяльності з 01.01.2018 по 24.09.2021.
Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізична особа - платник податків ОСОБА_1 проінформована письмовим повідомленням від 18.04.2024 № 275/10-36-24-05 та наказом Головного управління ДПС у Київській області № 1092-п від 18.04.2024, які надіслано фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 засобами поштового зв?язку 19.04.2024. Лист повернувся не вручений 10.05.2024 у зв?язку із закінченням терміну зберігання. Документи фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не надано.
Перевірка проводилась з 30.05.2024 по 05.06.2024. 
Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 зареєстрована 13.09.2010, номер запису в ЄДР: № 24440000000018158. Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку ГУ ДПС у Київській області (Бориспільська ДП). Дата прийняття рішення про припинення - 24.09.2021.
Місцезнаходження суб?єкта підприємницької діяльності відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: АДРЕСА_1 .
Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 в ГУ ДПС у Київській області (Бориспільська ДПІ) була зареєстрована платником податку на додану вартість з 25.07.2011 по 27.07.2020.
Головним управлінням ДПС у Київській області фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 було направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження від 26.12.2023 № 29175/12/10-36-24-06. Лист повернувся не вручений 12.02.2024, у зв?язку із закінченням терміну зберігання. Відповідь на письмовий запит та відповідні документи фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 не надано.
Під час проведення перевірки використана інформація наступних комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем ГУ ДПС у Київській області: відомості про доходи з інформаційного фонду ДРФО, Архів податкової звітності та ІКС «Податковий блок».
Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 24.09.2021 перебувала на загальній системі оподаткування та була платником податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.
Відповідно до ІКС «Податковий блок» підсистема «Почекова інформація РРО» через реєстратор розрахункових операцій фіскальний Nє3000769561 фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 24.09.2021 було отримано дохід за реалізацію товарно - матеріальних цінностей (алкогольні напої, тютюнові вироби, продукти харчування) в готівковій формі на загальну суму 3931870,00 грн. без урахування акцизного податку. Згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік фізичною особою - платником податку задекларованого дохід в розмірі 3634506,52 грн.
Отже, перевіркою встановлено не відображення фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік суми доходу, виплаченого самозайнятій особі, що призвело до заниження загально оподатковуваного доходу на загальну суму 297363,40 грн. документально не підтверджені витрати.
Головним управлінням ДПС у Київській області фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 було направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження від
26.12.2023 № 29175/12/10-36-24-06 лист повернувся невручений 12.02.2024, у зв?язку із закінченням терміну зберігання. Відповідь на письмовий запит та відповідні документи фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 не надано.
Крім цього, Головним управлінням ДПС у Київській області 19.04.2024 засобами поштового зв?язку рекомендованим листом з повідомлення про вручення було направлено наказ від 18.04.2024 № 1092-п щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки та направлення від 18.04.2024 № 275/10-36-24-05 на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ). Лист повернувся не вручений 10.05.2024, у зв?язку із закінченням терміну зберігання. Відповідь на письмовий запит та відповідні документи фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 не надано.
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов?язаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік та за 2021 рік, в ході перевірки, встановлено, що за перевіряємий період, фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 завищено витрати пов?язані із здійсненням підприємницької діяльності на загальну суму 30562490,73 грн., в т.ч. за 2018 рік 10414992,55 грн., за 2019 рік у розмірі 8549072,41 грн., за 2020 рік у розмірі 8243569,95 грн. та за 2021 рік у розмірі 3354855,82 грн.
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік та за 2021 рік, встановлено заниження фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 суми чистого доходу на загальну суму 5010933,98 грн., в т.ч за 2018 рік в сумі 1673870,04 грн., за 2019 рік в сумі 1398298,85 грн., за 2020 рік в сумі 1295434,32 грн. та за 2021 рік в сумі 643330,68 грн., чим порушено п.177.2 ст.177 ПКУ. 
Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік та за 2021 рік, що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 901968,11 грн. без ПДВ, в т.ч за 2018 рік в сумі 301296,60 грн., за 2019 рік в сумі 251693,79 грн., за 2020 рік в сумі 233178,18 грн. та за 2021 рік в сумі 115799,52 грн., чим порушено п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.п.2.1.2.1., п.п.2.1.2.3 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки.
У зв?язку із ненаданням первинних документів складено акт про ненадання документів для проведення перевірки від 05.06.2024 року № 1450/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
Перевіркою достовірності відображення у звітності сум отриманого чистого доходу, та доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за періоди з 01.01.2018 по 24.09.2021 встановлено заниження суми, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування всього на суму 2465477,82 грн.
Так, на порушення п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями) фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування всього на суму 542405,16 грн.
Перевіркою встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 до складу податкового кредиту з податку на додану вартість віднесено вартість експлуатаційних послуг та вартість придбання товарно - матеріальних цінностей, які відсутні в подальшій реалізації.
Для перевірки фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 не надано документи, що підтверджують використання товарно - матеріальних цінностей в підприємницькій діяльності, актів списання товарно - матеріальних цінностей, у зв?язку з чим неможливо визначити чи пов?язано придбання товарно - матеріальних цінностей з веденням господарської діяльності. Враховуючи вищезазначене, перевіркою встановлено заниження суми податкового зобов?язання за рахунок включення до складу податкового кредиту з сум придбаних експлуатаційних послуг та товарно - матеріальних цінностей використання яких в господарській діяльності не підтверджено за 2018 рік на загальну суму 819849,00 грн. без ПДВ., за 2019 рік - 686720,00 без ПДВ, за 2020 рік - 611413,00 грн. без ПДВ, за 2021 рік - 184645,00 грн.
Отже, фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов?язання за рахунок включення до складу податкового кредиту вартість експлуатаційних послуг та вартість використання якого в господарській діяльності не підтверджено, чим порушено п.187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов?язання на вартість придбаних експлуатаційних послуг та товарно - матеріальних цінностей не використаних в господарській діяльності за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 на загальну суму 2302627,00 грн.
За період з 01.01.2018 по 24.09.2021 фізичною особою - платником податків ОСОБА_2 задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 446778,00 грн. 
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 встановлено його заниження в сумі 2268099,00 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.п. 2.7.1 п. 2.7 розділу 2 акту перевірки, чим порушено вимоги п.187.1 ст.187, п.198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України.
Перевіркою правильності визначення суми військового збору з доходів фізичних осіб встановлено заниження фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 суми військового збору з доходів фізичних осіб на загальну суму 462897,83 грн. без ПДВ. в т.ч. за 2018 рік в розмірі 150224,09 грн., за 2019 рік у розмірі 120236,09 грн., за 2020 рік в розмірі 123653,55 грн. та за 2021 рік в розмірі 54783,29 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства. що відображено в п.п.2.1.2.2. п.п.2.1.2.3 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки. чим порушено п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.
За результатами перевірки складено акт від 12.06.2024 № 34373/10-36-24-05/ НОМЕР_1 та встановлено порушення позивачем норм чинного законодавства, а саме: 
- пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, а саме фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не надано первинні документи для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки;
- пункту 167.1 статті 167. пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за період 01.01.2018 по 24.09.2021 на загальну суму 30859855,41 грн., в т.ч за 2018 рік в сумі 10414992,55 грн., за 2019 рік в сумі 8549072,41 грн., за 2020 рік в сумі 8243569,95 грн. та за 2021 рік в сумі 3652219,30 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 901968,11 грн. без ПДВ, в т.ч за 2018 рік в сумі 301296,60 грн., за 2019 рік в сумі 251693,79 грн., за 2020 рік в сумі 233178,18 грн. та за 2021 рік в сумі 115799,52 грн.;
- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 на загальну суму 30859855,41 грн., в т.ч за 2018 рік в сумі 10414992,55 грн., за 2019 рік в сумі 8549072,41 грн., за 2020 рік в сумі 8243569,95 грн. та за 2021 рік в сумі 3652219,30 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну загальну суму 462897,83 грн. без ПДВ. в т.ч. за 2018 рік в розмірі 156224,89 грн., за 2019 рік у розмірі 128236,09 грн., за 2020 рік в розмірі 123653,55 грн. та за 2021 рік в розмірі 54783,29 грн.;
- п.2 ч.1 ст.7. ст.8. ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», а саме фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 занижено суму ЄСВ на загальну суму 542405,16 грн.;
- частина 11 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. № 2464-VI у фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 обліковується штрафна санкція у розмірі 5560,00 грн.;
- п.п. 2.7.1 п. 2.7 розділу 2 акту перевірки, чим порушено вимоги п.187.1 ст.187, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України встановлено заниження фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 податку на додану вартість за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 в сумі 2280736,00 грн.;
На підставі матеріалів перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16.09.2024 №40693/10-36-24-05/2255904525, №40694/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40695/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40692/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , рішення від 16.09.2024 №40691/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40690/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , вимоги про сплату боргу від 16.09.2025 №Ф-40714/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
Позивач не скористався своїм правом та не оскаржив спірні податкові повідомлення рішення до ДПС України. 
При цьому оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 16.09.2024 №40693/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40694/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40695/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40692/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , рішення від 16.09.2024 №40691/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №40690/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , вимоги про сплату боргу від 16.09.2025 №Ф-40714/10-36-24-05/ НОМЕР_1 було направлено на адресу позивача 18.09.2024, а саме АДРЕСА_1 (ця ж адреса вказана у Позовній заяві) засобами поштового зв`язку.
Однак, конверт повернувся 04.10.2024 з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується корінцем рекомендованого листа з повідомленням.
Не погоджуючись з правомірністю висновків контролюючого органу, на підставі яких прийняті оскаржувані рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано ст.78 ПКУ, якою визначені обставини, при наявності яких можуть здійснюватися такі перевірки.
Відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (абзац перший п. 78.4 ПКУ).
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених пп. 78.1.22 ПКУ) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (абзац другий п. 78.4 ПКУ).
Отже, за наявності підстав, визначених пп. 78.1.7 Податкового кодексу України, контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої юридичної особи чи відокремленого підрозділу.
Податковим кодексом України не встановлено терміну для призначення дати проведення документальної перевірки у разі внесення до ЄДР запису про припинення юридичних осіб або відокремлених підрозділів юридичних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису №2003540060004016113 від 24.09.2021 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача.
Відповідно до п.73.3 ст.73 контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Керуючись п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України відповідачем на адресу позивача було направлено письмовий запит від 26.12.2023 № 29175/12/10-36-24-06 «Про надання інформації, пояснень та їх документального підтвердження» (копія та докази направлення надаються) з метою встановлення дотримання податкового законодавства та встановлення правильності нарахувань, обчислення та сплату податків та зборів при здійсненні своєї підприємницької діяльності однак, відповіді не надходило.
При цьому, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78 цього Кодексу).
Пунктом 79.2 ст. 79 ПК України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Отже законодавець пов`язує право контролюючого органу розпочати перевірку після перебігу тридцяти денного строку саме з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу, а не з дати їх отримання платником.
В свою чергу, пунктом 42.2 ПКУ визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 ПКУ, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац шостий пункту 42.4 статті 42 ПК України).
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відтак, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Керуючись вищенаведеними правовими нормами відповідачем за податковою адресою позивача ( АДРЕСА_1 ) надіслано копію наказу від 18.04.2024 №1092-п «Про проведення позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 18.04.2024 №275/10-36-24-05 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Однак, вказане поштове відправлення повернуто АТ «Укрпошта» не врученим, причина невручення: «За закінченням встановленого терміну зберігання», дата: 10.05.2024 року.
Крім того, позивач не забезпечив й отримання інших документів, які направлялись контролюючим органом на його адресу: акти про ненадання документів, акт перевірки, оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючим органом дотримано вимоги ст. 42, ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України в частині повідомлення платника про підстави призначення та початок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. 
При цьому суд акцентує увагу на поведінці позивача, яка свідчить про його необґрунтовану бездіяльність. З боку останнього не було вжито жодних належних заходів, спрямованих на з`ясування фактичних обставин, що слугували передумовою для призначення перевірки та подальшого оформлення її результатів.
Суд зауважує, що необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.
Вкзазана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18 та від 14 липня 2022 року у справі №160/6980/20.
Добросовісний платник податків, зобовязаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обовязку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 120/479/21-а.
За таких обставин, позивач вважається таким, що належним чином ознайомлений з наміром контролюючого органу провести документальну позапланову невиїзну перевірку до її початку.
Щодо тверджень позивача про необізнаність ОСОБА_1 стосовно проведення перевірки та відсутність у неї фізичної можливості надати документи через перебування за кордоном, суд зазначає про їх необґрунтованість. Ці посилання не приймаються судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 за межами України як на дату прийняття наказу, так і на момент надсилання та повернення поштової кореспонденції.
Йдеться, зокрема, про наказ від 18.04.2024 №1092-п та повідомлення від 18.04.2024 №275/10-36-24-05.
Згідно з відомостями у паспорті позивача, ОСОБА_1 дійсно перебувала за кордоном у певні періоди:
- 09.03.2022 - 16.06.2023: виїзд до Польщі та повернення в Україну;
- з 10.09.2024: виїзд до Румунії.
При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у період з червня 2023 року по травень 2024 року (час коли вчинялися відповідні реєстраційні та поштові дії) ОСОБА_1 перебувала за межами території України.
Щодо доводів позивача про наявність документів, що підтверджують витрати за період, що перевірявся, суд не приймає їх до уваги, оскільки надані копії банківських виписок, рахунків та платіжних доручень: по-перше, не надавались контролюючому органу до моменту прийняття оскаржуваних ППР; по-друге, переважно стосуються періодів, що виходять за межі перевірки; по-третє, засвідчують лише факт проведення оплати, що за відсутності інших доказів не є підтвердженням реальності самих господарських операцій. 
Окрім того, суд відхиляє надані позивачем копії договорів, оскільки за своєю правовою природою договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку та не підтверджує фактичне здійснення господарської операції. 
Договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. 
Господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника та руху його капіталу.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі № 640/8137/20.
Стосовно тверджень позивача про недопустимість використання податкової інформації як доказу, суд вважає їх безпідставними та не бере до уваги з огляду на таке.
Суд вказує, що пунктом 83.1 ст. 83 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1 документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (п. 74.3 ст. 74 ПК України).
Водночас позивач під час судового розгляду справи не надав жодного належного та допустимого доказу, яким могли бути спростовані висновки податкового органу, що використана контролюючим органом податкова інформація, яка міститься у його інформаційних базах, є відмінною від дійсних обставин справи.
Суд зауважує, що відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.4 цієї ж статті визначено, що якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
Пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи) (п.44.7 ст.44 ПК України).
Як вбачається з акта перевірки, Головним управлінням ДПС у Київській області фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження від 26.12.2023 № 29175/12/10-36-24-06. Однак, лист повернувся не вручений 12.02.2024, у зв?язку із закінченням терміну зберігання. Відповідь на письмовий запит та відповідні документи фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 не надано.
Тобто, позивачкою не були надані контролюючому органу необхідні документи ані на запит, ані під час перевірки, ані у подальшому, до моменту прийняття контролюючим органом оскаржуваних у цій справі рішень.
Таким чином, приймаючи до уваги ненадання позивачкою контролюючому органу документів, необхідних для проведення перевірки та вказаних у запиті, такі документи в силу положень п.44.6 ст.44 ПК України вважаються відсутніми у платника податків.
Відповідно, вважаються непідтвердженими документально показники, задекларовані у звітності, що є підставою для донарахувань, визначених спірними ППР.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.10.2022 у справі №140/3928/19.
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку наявним у справі доказам та ключовим обставинам справи, суд доходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, положення ст. ст. 139, 143 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.