П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/21232/25	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,
повний текст судового рішення
складено 16.10.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №420/21232/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
01.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів ОСОБА_1 , нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 07.10.2009 по 30.04.2025 та виплачених разом у квітні 2025 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно запровадження окремого порядку поновлення пенсії ОСОБА_1 , не встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати протокол/розрахунок №155950016719 від 18.04.2025 та позначку в «особливостях» пенсійної справи ОСОБА_1 «не підлягає МП. Признач. За ріш. суду в твердому розмірі», «Працює»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 в розмірі станом на момент здійснення виплати пенсії, з урахуванням її осучаснення відповідно до ст. 27, 28 та чч. 2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251, від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 , усунутись від опрацювання справи в режимі «макетної обробки», з врахуванням виплачених сум та з урахуванням компенсації втрати частини доходів на банківський рахунок ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 07.10.2009 по 30.04.2025 та виплачених разом у квітні 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує про те, що відповідачем безпідставно запроваджено окремий порядок поновлення пенсії ОСОБА_1 , не встановлений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та встановлено розмір пенсії в твердому розмірі 544грн. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області має нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 07.10.2009 по 30.04.2025 та виплачених разом у квітні 2025 року. 
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, одночасно зазначаючи про пропуск позивачкою строку звернення до суду з даним позовом. Також, орган Пенсійного фонду уважає, що немає законодавчо передбачених підстав для компенсації втрати частини доходів. Крім того, на думку відповідача, в спірних правовідносинах його наділено дискреційними повноваженнями.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №420/21232/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів ОСОБА_1 , нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 07.10.2009 по 30.04.2025 та виплачених разом у квітні 2025 року.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській стосовно запровадження окремого порядку поновлення пенсії ОСОБА_1 , не встановленого в Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасовано протокол/розрахунок №155950016719 від 18.04.2025 та позначку «особливостях» пенсійної справи ОСОБА_1 «не підлягає МП. Признач. За ріш. суду в твердому розмірі», «Працює».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 в розмірі станом на момент здійснення виплати пенсії, з урахуванням її осучаснення відповідно до ст. 27, 28 та ч.ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 та від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням виплачених сум та з урахуванням компенсації втрати частини доходів на банківський рахунок ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів ОСОБА_1 , нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 07.10.2009 по 30.04.2025 та виплачених разом у квітні 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ.
В решті позовних вимог відмовлено.
Приймаючи означене рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції вказав, що з дня призначення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, будь-яких обмежень її прав як пенсіонерці, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду, названим нормативно-правовим актом не встановлено. Отже, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача. Також, окружний адміністративний суд зазначив, що перерахунок виплати пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Крім того, є протиправною відмова органу Пенсійного фонду виплати пенсії на визначений банківський рахунок. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, зобов`язання вчинити певні дії тощо, в окремому судовому провадженні не розглядаються. На думку скаржника, до спірних правовідносин не підлагє застосуванню Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». Не погоджується відповідач також із стягненням з нього на користь позивачки судового збору. Решта доводів апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.43-47, а.с.72-79).
У свою чергу, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у яких позивачка вказує, що наведені органом Пенсійного фонду в апеляційній скарзі доводи є безпідставними. На думку позивачки, судом першої інстанції рішення в оскаржуваній частині прийнято з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права.
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступне. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що до 28.09.1997 ОСОБА_1 перебувала на обліку в органі Пенсійного фонду та отримувала пенсію за віком. 
У зв`язку з виїздом ОСОБА_1 на постійне проживання до Ізраїлю Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області припинено виплату пенсії. 
Уважаючи своє право порушеним позивачка звернулась до суду з позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 у справі №420/14301/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, викладеної у листі №36619-33597/Г-02/8-1500/23 від 09.11.2023, у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 , починаючи з 07.10.2009 на вказаний нею банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ “Приватбанк”.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 у справі №420/14301/24 органом Пенсійного фонду оскаржено його в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №420/14301/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 – без змін.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 у справі №420/14301/24 набрало законної сили. 
З метою поновлення порушеного права та виконання рішення суду в справі №420/14301/24 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відповідним запитом. 
За наслідком розгляду такого звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надано відповідь (лист від 31.03.2025 №8375-7756/Г02/8-1500/25), у якій зазначено, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду в межах покладених зобов`язань. Для вірного опрацювання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 27.02.2025 за №1500-0309-5/53582 до Пенсійного фонду України направлено запит щодо ініціювання перерахунку пенсії модулем «Макетна обробка». Після отримання дозволу рішення суду буде виконано в повному обсязі. 
Такий дозвіл Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області отримано (лист від 02.04.2025 №2800-030102-9/22040).
За фактичними обставинами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 17.04.2025 №155950016719 про поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.10.2009. Розмір пенсії з 07.10.2009 поновлено в твердому розмірі 544грн. Сума доплати за період з 07.10.2009 по 28.02.2025 становить 100534грн. 71коп. 
Уважаючи порушеним своє право на отримання пенсії у належному розмірі позивачка за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даним позовом.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Як зазначено у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. 
Згідно із абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Абзацом 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Отже, з дня призначення пенсії ОСОБА_1 користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, жодних обмежень прав пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено.
Виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком органу Пенсійного фонду.
Як установлено колегією суддів, рішення суду по справі №420/14301/24 не містять застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 та щодо того, що її пенсія не підлягає перерахункам.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не містить застережень щодо встановлення фіксованого (твердого) розміру пенсійної виплати та заборони на проведення перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
Колегія суддів вказує про безпідставність доводу органу Пенсійного фонду про те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 у справі №420/14301/24 не містить зобов`язання проводити перерахунки пенсії відповідно до нормативно-правих актів, прийнятих органами законодавчої та виконавчої влади, оскільки такий обов`язок у суб`єкта владних повноважень наявний в силу законодавчих приписів. 
У контексті вирішення даного спору суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, зобов`язання вчинити певні дії тощо, в окремому судовому провадженні не розглядаються, оскільки в спірній ситуації між сторонами виникли нові правовідносини, які не охоплюються обставинами встановленими у справі №420/14301/24.
Відносно доводу органу Пенсійного фонду про те, що положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягають застосуванню до пенсійного забезпечення позивачки, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Перелік об`єктів індексації грошових доходів населення наведено у статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Колегія суддів вказує, що одним із об`єктів індексації грошових доходів населення є пенсії. 
Жодної норми, яка б забороняла проводити індексацію пенсії особам, які виїхали з України, досліджуваний нормативно-правовий акт не містить. 
Беручи до уваги наведене є безпідставним посилання скаржника на те, що положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягають застосуванню до пенсійного забезпечення позивачки.
Щодо компенсації втрати частини доходів колегія суддів зазначає таке. 
19.10.2000 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III.
Відповідно до статей 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
- соціальні виплати;
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення)
- сума індексації грошових доходів громадян;
- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, у тому числі, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», дають підстави уважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
За фактичними обставинами справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 17.04.2025 №155950016719 про поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.10.2009. Розмір пенсії з 07.10.2009 поновлено в твердому розмірі 544грн. Сума доплати за період з 07.10.2009 по 28.02.2025 становить 100534грн. 71коп. 
Отже, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням органом Пенсійного фонду строків виплати пенсії.
Колегія суддів вказує, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.
Умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду), а виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. Тож, нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати проводиться у чітко визначений Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Оскільки під час виплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів колегія суддів погоджується із висновком окружного адміністративного суду про наявність у досліджуваній ситуації у відповідача протиправної бездіяльності.
Апеляційний адміністративний суд вказує про безпідставність припущень скаржника відносно наявності в органу Пенсійного фонду в досліджуваних правовідносинах дискреційних повноважень, з огляду на таке. 
Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - це повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Комітетом Міністрів Ради Європи у рекомендаціях № R (80) 2 сформульовано принципи, які слугують змістовними гарантіями ухвалення справедливого рішення. Здійснюючи дискреційні повноваження адміністративний орган: переслідує лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями: дотримується принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які - стосуються конкретної справи; дотримується принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечує належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою: приймає своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечує послідовне застосування загальних адміністративних приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку так, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
Під дискреційним повноваженням слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. 
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 
Повноваження суду при вирішенні справи визначено статтею 245 КАС України, відповідно до якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про зобов`язання вчинити певні дії.
За наслідками дослідження законодавчих приписів у контексі спірних правовідносин, апеляційним судом установлено, що в даному випадку орган Пенсійного фонду не наділено повноваженнями самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
У досліджуваних правовідносинах у суб`єкта владних повноважень був лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, зокрема, провести відповідні перерахунки пенсії (після її поновлення) відповідно до приписів законодавства. 
З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту порушеного права позивачки.
Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду з даною позовною заявою колегія суддів зазначає таке. 
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як установлено апеляційним судом та вказує позивачка, про порушення свого права їй стало відомо після ознайомлення із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.04.2025 №155950016719 про поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком, яке відповідачем було додано до звіту від 07.05.2025 про виконання рішення суду в справі №420/14301/24.
Жодних доказів, які б спростовували означене суб`єктом владних повноважень до матеріалів справи не додано. 
Даний позов до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 скеровано 30.06.2025, а в суді зареєстровано 01.07.2025, тобто в межах визначеного процесуальним законодавством шестимісячного строку.
До того ж, згідно із частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з неправильним нарахуванням або непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, від 09.07.2019 у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17, від 30.10.2018 у справі № 493/1867/17, від 22.01.2019 у справі № 201/9987/17 (2-а/201/304/2017), від 22.11.2019 у справі №1140/3136/18, від 29.11.2019 у справі №607/1402/16-а.
З огляду на вказане є безпідставними доводи відповідача в досліджуваній частині апеляційної скарги. 
Не є юридично спроможними твердження суб`єкта владних повноважень стосовно заборони Законом України «Про загальнообов`язакове державне пенсійне страхування» стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області судового збору, оскільки відшкодування позивачу у такий спосіб понесених судових витрат прямо відповідає положенням ст.139 КАС України, які є спеціальними в контексті спірного питання.
Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що оскаржуване рішення окружного адміністративного суду не містить оцінки аргументів органу Пенсійного фонду, оскільки за наслідком дослідження змістового наповнення такого судового акту установлено, що він відповідає критеріям вмотивованості та обґрунтованості.
За приписами ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Такий перелік не містить вказаної скаржником підстави для скасування судового рішення.
У контексті означеного слід також зауважити, що достатність мотивації та оцінки усіх аргументів сторін визначається практичними потребами вирішення спору. 
Недоліки мотивації рішення суду першої інстанції, яке є предметом даного апеляційного перегляду, усунуті під час апеляційного розгляду справи.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені органом Пенсійного фонду в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №420/21232/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька