ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7212/26 Справа № 215/6596/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 215/6596/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьян Микола Степанович, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року, яке ухвалено суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 22 жовтня 2025 року, 
УСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит» (далі ТзОВ «ІЗІ Кредит») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 16 серпня 2024 року між ТОВ «ІЗІ Кредит» (далі по тексту ТзОВ «ІЗІ Кредит») та ОСОБА_1 на підставі заяви відповідача про видачу кредиту, укладено кредитний договір № 380006, згідно з умовами якого ТзОВ «ІЗІ Кредит» прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 13 000 грн, а відповідач прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору.
Реальна річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1894,98 %. 
З урахуванням ануїтетного характеру платежів по кредиту, номінальна процентна ставка є фіксованою та становить 377,48 % річних у першому періоді (з першого по 8 платіж) та 5,68% річних у другому періоді (за всіма іншими платежами до кінця строку кредиту). 
Строк кредиту - 14 періодів по 14 днів кожний. 
Сукупна вартість кредиту становила 27 692 грн. 
Відповідачем проведено платежів на загальну суму 4 000 грн. 
Внаслідок неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 23 692 грн, з яких: 12 686,80 грн заборгованість з повернення суми кредиту; 11 005 грн - сума процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до умов кредитного договору, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто на користь ТзОВ «ІЗІ Кредит» з ОСОБА_1 23 692 грн заборгованості за Договором кредиту, з яких: 12 686 грн 80 коп - заборгованість з повернення суми кредиту; 11 005 грн 20 коп - сума процентів за користування кредитом та 3 028 грн судового збору, а всього стягнуто 26 720 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьян М.С., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підписана відповідачкою заява від 16 серпня 2024 року не містить розміру процентної ставки за використання наданих кредитних коштів, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості за відсотками. В той же час, із Деталізації нарахувань та обліку платежів за Кредитним договором № 380006 станом на 28 липня 2025 року, слідує, що відповідачкою були внесені платежі, у відповідності до графіку платежів, а саме: 31 серпня 2024 року у сумі 2 000 грн та 13 вересня 2024 року у сумі 2 000 грн.
Апелянт зазначає, що про звернення позивача до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 належним чином повідомлена не була. Розгляд справи проводився без присутності відповідачки, що спричинило порушення її прав, зокрема права на справедливий суд, права на захист та принципу змагальності сторін.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 16 серпня 2024 року між ТзОВ «ІЗІ Кредит» та ОСОБА_1 на підставі заяви відповідача про видачу кредиту, укладено кредитний договір № 380006.
Згідно умов укладеного між сторонами договору, ОСОБА_1 було надано кредит на суму 13 000 грн на умовах терміновості, повернення та платності (п.3.2 Кредитного договору), реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить – 1 894,98 % річних (п.2.1 Кредитного договору) та визначається Графіком платежів.
ТзОВ «ІЗІ Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало в повному обсязі видавши їй грошові кошти у сумі 13 000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 16 серпня 2024 року. Згадані обставини ОСОБА_1 визнає і не заперечує.
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю 377.48 % (процентів) річних від суми кредиту з першого по 8 платіж та 5.68 % (процентів) річних за всіма наступними платежами до останнього платежу.
Відповідно до 1.9 кредитного договору загальна сума всіх платежів позичальника за Договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 27 692 грн. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 27 692 грн, що складає 13 000 грн суми кредиту та 14 692 грн процентів за користування кредитом.
Згідно п.2.9 даного договору сплата суми кредиту та процентів Позичальником здійснюється щотижня в національній валюті України шляхом внесення належних платежів у готівковій формі до каси Кредитодавця або зарахування (перерахування) грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця через банківську установу, внесення належної суми через платіжний термінал мереж Сity24, 2click, iBoх або через термінал самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до деталізації нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 380006 станом на 28 липня 2025 року, наданого позивачем, вбачається, що відповідач частково здійснювала погашення заборгованості по кредитному договору, так 31 серпня 2024 року відповідачем сплачено 2 000 грн та 13 вересня 2024 року - 2 000 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору допустила заборгованість перед кредитором - ТзОВ «ІЗІ Кредит» у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість в розмірі 23 692 грн, з яких 12 686,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 005 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відтак, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно умов укладеного 16 серпня 2024 року між сторонами кредитного договору № 380006, ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила отримання примірника договору при його підписанні.
Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 27 692 грн, що складає 13 000 грн суму кредиту та 14 692 грн процентів за користування кредитом, або 377,48 % річних у процентному значенні.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, ОСОБА_1 допустила несвоєчасне внесення сум для погашення отриманого кредиту.
З представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з моменту отримання кредиту, ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору здійснила оплату на загальну суму 4 000 грн, які були зараховані на погашення процентів за користування кредитом та погашення тіла кредиту. Загальна сума яка не залишилася виплаченою становить 23 692 грн.
Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «ІЗІ Кредит» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 692 грн.
Колегія суддів беручи до уваги суму отриманого кредиту та умови його повернення, суму, яка була виплачена ОСОБА_1 раніше, вважає позов ТзОВ «ІЗІ Кредит» є підставним та таким, що підлягає до задоволення.
Відповідачка ОСОБА_1 , заперечуючи суму заборгованості, не представила жодних належних та допустимих доказів в підтвердження того, що нею було здійснено платежів на більшу суму, ніж ту, яку зазначає кредитор.
Враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьян Микола Степанович, - залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: