РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/4877/26
Провадження № 2-а/712/85/26
15 червня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Марцішевської О.М.,
при секретарі судового засідання Безруковій Д.О. 
розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2026 року адвокат Бобер Денис Олександрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови від 30.03.2026 серії ЕНА №6934981 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП із закриттям провадження у справі та стягненням з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.03.2026 поліцейським 2 взводу 3 роти 1 батальйону 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержантом поліції Грицишиним Тарасом Володимировичем винесено постанову серії ЕНА № 6934981 про притягнення ОСОБА_1 (далі Позивач) до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 
Обставини адміністративного правопорушення у відповідності до спірної постанови є наступними: 30.03.2026 12:41:47 | ДОРОГА АД МО 9 35КМ водій керуючи тз порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 Стоп Контроль а саме не зупинився чим порушив п.33. ПДР - Порушення вимог дорожніх знаків.
Постанову про накладення адміністративного стягнення вважає протиправною та такою, що підлягає до скасування з огляду на недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Просить визнати протиправною та скасувати постанову від 30.03.2026 серії ЕНА №6934981 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити. Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишено без руху та надано позивачу строк у п`ять робочих днів із дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
27 квітня 2026 року позивач скерував до суду заяву про усунення недоліків. 
30 квітня 2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено семиденний строк для подання відзиву на адміністративний позов. Ухвала отримана відповідачем 08.05.2026 року в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд».
14 травня 2026 року представник відповідача скерував до суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку надання відзиву відповідно до ч.5 ст.162 КАС України, якою передбачено, що строк для надання відзиву не повинен бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня продовжено відповідачу строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву - 7 днів з дня отримання даної ухвали.
04 червня 2026 року ухвалою суду здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
27 травня 2026 року представник відповідача скерував відзив на позовну заяву. Мотивував тим, що як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6934981 від 30.03.2026 було встановлено, що позивач на стаціонарному посту 35 км А/Д М-09 30 березня 2026 року о 12 год. 41 хв., керуючи автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожного знаку 3.41 "Стоп Контроль", а саме не зупинився, чим порушив вимогу п.33 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України.
Правилами дорожнього руху України передбачено, що дорожнім знаком 3.41 «Стоп Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост
Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах, тощо).
Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення включно з тими, відповідальність за які передбачена ст. 122 КУпАП.
Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» патрульна поліція
функціонує у складі Національної поліції.
Інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, постанова винесена згідно ст. 258 КУпАП.
Відповідно до ст 245 КУпАП інспектором було вжито всіх заходів для всебічного, повного і об?єктивного дослідження всіх обставин справи, прийнято до уваги усні пояснення позивача.
Відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського зафіксовано факт адміністративного правопорушення позивача, а саме не зупинка його транспортного засобу перед дорожнім знаком 3.41 (12:41:09), процес розгляду адміністративної справи, а також неодноразові твердження позивача, що він не зупинився перед дорожнім знаком, оскільки регулювальник дав вказівку проїжджати. Тим ж відеозаписом зафіксовано, що такого руху регулювальника не було, а поліцейським був зупинений автомобіль позивача у зв?язку із не зупинення ним перед дорожнім знаком.
У якості доказу на підтвердження заперечень просить суд долучити до матеріалів справи диск відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського, якими зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, оскільки посилання міститься в оскаржуваній постанові.
Враховуючи вищевикладене, позивач не надав жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Просить суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. 
Судом встановлено, що 30.03.2026 поліцейським 2 взводу 3 роти 1 батальйону 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержантом поліції Грицишиним Тарасом Володимировичем винесено постанову серії ЕНА №6934981 про притягнення ОСОБА_1 (далі Позивач) до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6934981 від 30.03.2026 було встановлено, що позивач на стаціонарному посту 35 км А/Д М-09 30 березня 2026 року о 12 год. 41 хв., керуючи автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожного знаку 3.41 "Стоп Контроль", а саме не зупинився, чим порушив вимогу п.33 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України.
Відповідно до статті 222 КУпАП Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пункт 33 Правил дорожнього руху описує всі дорожні знаки та їх вимоги.
Згідно п. 3.41 пункту 33 ПДР України забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення, зокрема, вимог дорожніх знаків. 
Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до відеозапису фіксації місця події, який наданий представником відповідачів зафіксований автомобіль позивача та згенерована інформація про подію правопорушення.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що з відеозапису з нагрудного відеореєстратора, на якому зафіксовано момент зупинення позивача на вимогу інспектора вбачається, що поліцейським дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності. Позивачу повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення постанови поліцейський, який проводив розгляд справи, оголосив про початок розгляду справи та ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи.
Отже, відповідачем на виконання покладеного на нього обов`язку доказування, регламентованого частиною другою статті 77 КАС України, доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього було притягнуто до відповідальності.
Доводи позивача про те, що вказаний в постанові дорожній знак 3.41 був встановлений перед стаціонарним блокпостом, а в зоні дії знаку також знаходився регулювальник, який за допомогою диска з червоним світлоповертачем надав водію сигнал проїзджати зону дії знаку без повної зупинки суд відхиляє як необгрунтовані, виходячи зі змісту відеозапису.
Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, зокрема протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.
Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17(провадження №К/9901/4973/18).
Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.
Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи Максименко проти України обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.
Санкція ч.1 ст.122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження до суду постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведений факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови, тому позовна заява не підлягає до задоволення.
Оцінюючи дотримання права кожної фізичної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що застосування адміністративного стягнення в сумі 340 грн. становить втручання у право власності, однак таке втручання є пропорційним та виправданим з огляду на суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку полягає у застосуванні міри відповідальності до особи, яка порушила загальнообов`язкові вимоги закону у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З урахуванням вищевикладеного, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальностіза ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції. 

ГОЛОВУЮЧИЙ

Дата складення повного тексту рішення 15 червня 2026 року. 
Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ). 
Відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646).