154/1798/26
1-кп/154/539/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026035510000109 від 25.04.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Медвежка, Маневицького району, Волинської області, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, військовослужбовця, командира 3 відділення охорони 2 взводу охорони та оборони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 09.02.2026 ОСОБА_3 був призначений на посаду командира 3 відділення охорони взводу охорони та оборони роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, молодший сержант ОСОБА_3 , діючи умисно, в супереч вказаним вимогам законодавства, вчинив кримінальний проступок за таких обставин.
Так, 24 квітня 2026 року, близько 20:30, молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_4 , діючи з прямими умислом, спрямованим на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи і свідомо допускаючи їх настання, при цьому маючи можливість уникнути продовження конфлікту, умисно наніс ОСОБА_4 удари руками по голові та інших частинах тіла, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден обличчя, верхніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, повністю згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, і у присутності захисника подав прокурору письмову заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутністю. Потерпіла ОСОБА_4 також погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилася з обмеженням права апеляційного оскарження та надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (проступку), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, не одружений.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст.67 КК України, визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
За змістом ст.12 КК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, правопорушення інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії проступків.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинення дій, їх небезпечності та даним про особу.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (проступку), обставини його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу, у межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. 
На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.370, 374,382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ: DVD-R диск — зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подано апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, зокрема: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1