Справа № 127/35962/25
Провадження № 1-кп/127/1181/25 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 , 
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2025 року за № 12025020040000619, за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженця села Високе, Томашпільського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неповна середня освіта, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, офіційно не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, на момент вчинення кримінального правопорушення Указом Президента України № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2025, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 19.09.2025 близько 03:30 год перебував на центральному автовокзалі, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 8, де у нього виникла конфліктна ситуація з громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в подальшому перейшла в штовханину, в ході якої у ОСОБА_5 випав належний йому мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі "Redmi note 14" в корпусі чорного кольору та чохлі чорного кольору. Це одразу ж помітив ОСОБА_4 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів мобільним телефоном марки "Xiaomi" моделі "Redmi note 14" в корпусі чорного кольору та чохлі чорного кольору, який належить ОСОБА_5 ..
Згідно з висновком експерта вартість мобільного телефону марки "Xiaomi" моделі "Redmi note 14" в корпусі чорного з об`ємом пам`яті 8/256 ГБ кольору та чохла чорного становить 6624,80 грн.
Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 6624,80 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Крім того, попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 19.09.2025, перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 8, маючи в розпорядженні мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі "Redmi note 14", впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, таємно від власника вказаного телефону, шляхом підбору графічного ключа, розблокував його та отримав доступ до наявної на ньому інформації, в тому числі й до системи мобільних платежів «Google Pay», яка згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою й в подальшому ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, а саме викрадення грошових коштів, здійснював неодноразові несанкціоновані входи до системи мобільних платежів «Google Pay» належної ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.
Крім того, попередньо вчинивши кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, на момент вчинення кримінального правопорушення Указом Президента України № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2025 повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , маючи доступ до системи мобільних платежів «Google Рау», а саме до банківського рахунку АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_2 та банківської картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, діючи умисно, таємно, розуміючи протиправність власних дій, розуміючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 8, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , здійснивши розрахунок банківською карткою № НОМЕР_3 на суму 460,00 грн, у кафе-барі «Cofix». Та в подальшому 19.09.2025 о 05:52, перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 2, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , здійснивши розрахунок за товар, разом із зняттям готівки із банківської картки № НОМЕР_3 на суму 5344,90 грн й після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 5804,90 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому діяннях визнав в повному обсязі, в чому щиро розкаявся.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визначити допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що його характеризують, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
По суті пред`явленого обвинувачення  ОСОБА_4 надав суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті. Пояснивши суду, що побачив як у потерпілого під час бійки випав мобільний телефон та вирішив підняти його. Телефон заховав під холодильник. Пароль від телефону знав, так як неодноразово користувався ним та розраховувався з дозволу ОСОБА_5 , тому вирішив заволодіти коштами ОСОБА_5 .. Суму заподіяної шкоди, зазначену в обвинувальному акті, а саме 12429,70 гривень, підтвердив.
ОСОБА_4 повідомив, що вчинок був необдуманим, ставиться до вчиненого негативно, щиро кається, жалкує про вчинене, висновки зробив, шкоду потерпілому відшкодував, потерпілий претензій немає.
Потерпілий  ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, однак, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового розгляду за його відсутності.
Заслухавши показання обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4  у вчиненні кримінальних правопорушень, доведена повністю. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;
- за частиною 1 статті 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем;
- за частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4  покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України, враховує практику Верховного Суду щодо призначення судами кримінального покарання, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимоги про судимість відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що останній раніше не судимий, тобто до кримінальної відповідальності не притягався.
Відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», вих. № 31/9893 від 24.09.2025 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 23.09.2025 року на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався.
Згідно, наданого обвинуваченим ОСОБА_4 актового запису про народження № 838, в ОСОБА_4 на утриманні перебуває одна малолітня дитина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до долученої обвинуваченим ОСОБА_4  до матеріалів справи розписки, ОСОБА_5 отримав грошове відшкодування у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень від ОСОБА_4 ..
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 : раніше не судимий; на лікуванні у КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» не перебував; за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався; має на утриманні одну малолітню дитину; частково відшкодував потерпілому шкоду в сумі 7000 гривень; вину у вчинені кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, в чому щиро розкаявся.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: 1) щире каяття. 
Частиною другою статті 50 КК України передбачено чотири види мети покарання: - кара; - виправлення засуджених; - запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими; - запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.
Відповідно до положень частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого у виді щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на лікуванні у КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» не перебував, за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався, має на утриманні одну малолітню дитину, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, та з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України - строком 5 (п`ять) років, та покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу України - строком 1 (один) рік, оскільки призначення саме цих виду та розміру покарання визнано судом найбільш відповідним досягненню мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.
Згідно з частиною 1 статті 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався, має на утриманні одну малолітню дитину, добровільно частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, що у своїй сукупності є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень ст. 76 КК України.
Суд при цьому враховує імперативні приписи ч. 1 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4  слід стягнути на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № 2045/25-21 від 23.09.2025 вартістю 1696,32 гривень.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 70, 75, 76, 185, 361 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_4  винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Призначити  ОСОБА_4  покарання:
- за ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити  ОСОБА_4  покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_4  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 12.05.2026.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість ) гривень 32 (тридцять дві) копійки.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2025 року (справа № 127/29909/25) на майно, вилучене 20.09.2025 року під час проведення огляду місця події за адресою м. Вінниця, вул. Київська, 3 у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi note 14» в корпусі чорного кольору, який має IMEI1: НОМЕР_4 та IMEI2: НОМЕР_5 та чохол чорного кольору, які було поміщено до спец. пакету НПУ № CRI 1249710 – повернути власнику ОСОБА_5 .
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск «MyMEDIA, 4.7 GB, 16x, 120min» на якому виконаний запис із камери відеоспостереження за 19.09.2025, яка розташована в магазині «АТБ», за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 2 – залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою – в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: